УХВАЛА
16 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 757/3672/15-ц
провадження № 61-2827ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживача шляхом стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «ФК «Фінілон», у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18 квітня 2025 року, просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь суму внесеного банківського вкладу у розмірі 312 927,99 грн; суму заборгованості з виплати процентів за договором №SAMDNWFD0070086071500 від 04 березня 2014 року у сумі 117 112,23 грн; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за кожен день прострочення за період з 04 березня 2014 року 
по 28 березня 2025 року у розмірі 968 452,76 грн; 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за кожен день прострочення 04 березня 2014 року по 28 березня 2025 року у сумі 99 903,39 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу в розмірі 312 927,97 грн, процентів у розмірі 116 940,76 грн, інфляційні втрати у розмірі 183 043,49 грн, та 3% річних у розмірі 13 194,42 грн, а всього 626 106,66 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави у рахунок відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. В іншій частині вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 31 липня 2019 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Рішення Печерського районного суду 
від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу № SAMDNWFD0070086071500 
від 04 березня 2014 року у розмірі 312 927,99 грн - сума неповернутого вкладу, 1 453,49 грн - несплачені проценти відповідно до умов договору, 99 613,98 грн - 
3 % річних за невиконання зобов`язання за період з 21 серпня 2014 року 
по 28 березня 2025 року, 968 452,76 грн- інфляційні втрати за період з серпня 2014 року по березень 2025 року. Сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 13 824,20 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року залишено без змін.
05 березня 2026 року АТ КБ «Приватбанк» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року у частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.
Підставами касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанції АТ КБ «Приватбанк» зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 
від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, у постановах Верховного Суду 
від 28 березня 2018 року у справі № 757/1536/15-ц, від 18 травня 2018 року у справі № 761/18883/15-ц, від 31 липня 2019 року у справі № 201/13687/16-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 201/15704/15, від 07 жовтня 2020 року у справі 
№ 705/3876/18-ц, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, від 06 жовтня 2021 року у справі № 263/11275/18, від 23 грудня 2021 року у справі № 910/13/21, від 27 квітня 2022 року у справі № 321/1260/19, від 28 вересня 2022 року в справі № 530/1995/18, від 22 травня 2024 року у справі № 757/20201/22-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скаргаАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 лютого 2026 року подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
АТ КБ «ПриватБанк» заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року з посиланням на те, що оскаржуване рішення набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню, а, відтак, може відбутися безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів. Вказує, що у процесі примусового виконання рішення суду може бути звернуто стягнення на грошові кошти і перераховано їх позивачу та використано ним на власний розсуд, що може ускладнити поворот виконання судового рішення у разі задоволення касаційної скарги. 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, ймовірність утруднення повороту виконання судового рішення внаслідок можливого його скасування, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені належними доказами. 
Клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року є необґрунтованим. Заявник не навів аргументів щодо неможливості або утруднення повороту виконання судового рішення. Необхідності зупинення виконання судового рішення у цій справі, розгляд якої триває більше 10 років, банком не доведено.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживача шляхом стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року. 
Витребувати з Печерського районного суду м. Києва цивільну справу № 757/3672/15-ц.
Відмовити у задоволенні клопотання акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року.
Роз`яснити іншим учасникам справи № 757/3672/15-ц право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 06 квітня 2026 року. 
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович