УХВАЛА

17 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/726/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,
перевіривши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026
у справі за позовом Одеської міської ради
до фізичної особи-підприємця Лихач Наталі Антонівни
про скасування реєстрації та рішень, зобов`язання звільнити земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Лихач Наталі Антонівни. 
Господарський суд Одеської області рішенням від 15.07.2025 відмовив у задоволенні позову та скасував заходи забезпечення позову.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , скаржник) звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 15.01.2026 закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження встановлено, що оскаржуваним рішенням господарського суду питання про права, інтереси та/або обов`язки скаржника не вирішувалося.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026, у якій просить, зокрема, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке. 
Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, поданою особою, яка не брала участі у справі.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з приписами частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.
Господарський суд Одеської області рішенням від 15.07.2025 в задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Лихач Наталі Антонівни про скасування реєстрації та рішень та зобов`язання звільнити земельну ділянку відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті судом відповідно до ухвали від 04.03.2025 у справі про накладення арешту на нерухоме майно рибальський будинок, який відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві власності Лихач Наталі Антонівні.
Суд першої інстанції у рішенні серед іншого вказав, що Одеською міською радою не доведено факту самовільного зайняття Лихач Наталею Антонівною спірної земельної ділянки, оскільки вона користується нею на законних підставах як член громадської організації, якій земельна ділянка надана у тимчасове довгострокове користування чинним рішенням міської ради, а також відсутні акти уповноважених органів про самовільне зайняття землі й не визначено чітких меж та координат спірної ділянки, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання будівництва самочинним та задоволення вимог про знесення об`єкта.
Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 стверджував, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема частини другої статті 50 ГПК України, оскільки суд ухвалив рішення про права та обов`язки ОСОБА_1 без залучення його до участі у справі, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 277 ГПК України є безумовною підставою для скасування рішення. 
Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішенням суду першої інстанції у цій справі не вирішувалось жодних питань про права, обов`язки та інтереси особисто ОСОБА_1 , оскільки ні описова, ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення не містять будь-яких суджень чи висновків суду саме про права, інтереси та (або) обов`язки Скаржника.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції також зазначила, що скаржником не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що він є учасником саме спірних правовідносин, які були предметом розгляду у суді першої інстанції. З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в цьому випадку скаржником, як особою, яка не брала участі у справі, оскаржується рішення суду першої інстанції, яке жодним чином не стосується і не впливає на його права і обов`язки, і під час вирішення спору у справі питання щодо його прав та обов`язків судом не вирішувалось.
За правилами статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Тобто цією нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким, зокрема, розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмета та підстав позову. Одночасно ця стаття визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Отже, ГПК України передбачає необхідність з`ясування апеляційним господарським судом наявності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі; чи вирішено місцевим господарським судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням. Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.
Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.
Такі правові висновки є усталеними у практиці Верховного Суду та викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 11.03.2024 у справі № 922/5628/14.
Таким чином, першочергово суд апеляційної інстанції має з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду. Такі правові висновки викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 04.10.2018 у справі № 5017/461/2012, від 29.11.2018 у справі № 918/115/16, від 04.12.2018 у справі № 906/1764/15, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 10.04.2019 у справі № 9/189/2011/5003, від 16.04.2019 у справі № 12/91, від 11.04.2019 у справі № 8/71-НМ та від 11.09.2019 у справі № 4/2023-10.
На переконання Верховного Суду висновок суду апеляційної інстанції про те, що рішенням суду першої інстанції у цій справі питання про права, інтереси та/або обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося є очевидним та не викликає сумнівів, як і та обставина, що таке рішення не містить посилання на права, інтереси чи обов`язки скаржника як в мотивувальній, так і в резолютивній частинах.
Верховний Суд бере до уваги твердження суду апеляційної інстанції про те, що скаржником також не вказано конкретні пункти, абзаци тощо мотивувальної або резолютивної частини оскаржуваного рішення, в яких йдеться про його права, інтереси та (або) обов`язки та про які саме, тобто чи повинен скаржник виконати будь-які зобов`язання, чи утриматися від вчинення певних дій, тощо.
Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно застосував пункт 3 частини першої статті 264 ГПК України та закрив апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 у справі. 
Отже, конструкція вказаної правової норми процесуального закону не передбачає подвійного тлумачення, її правильне застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а тому доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду щодо застосування положень пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.
Аргументи, викладені в касаційній скарзі, так само не викликають розумних сумнівів у правильності застосування норм права судом апеляційної інстанції, оскільки відсутні підстави для широкого розуміння визначеного частиною першою статті 254 ГПК України поняття інтересу особи, яка не брала участі у справі, та звертається з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 про закриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 234, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/726/25 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2026.
2. Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський