У х в а л а
12 лютого 2026 року
м. Київ
Справа № 756/5299/24
Провадження № 61-15039ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження 
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Плясун Олександр Іванович (далі - адвокат скаржника),
на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року
у справі за позовом скаржника до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - відповідачі) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги і
в с т а н о в и в:
1. У квітні 2024 року скаржник звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них солідарно 72 453,61 грн боргу за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, 39 732,99 грн інфляційних втрат, 8 810,14 грн як три проценти річних і судові витрати.
2. 29 січня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким у задоволенні позову відмовив.
3. 1 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою зазначене судове рішення залишив без змін.
4. 27 листопада 2025 року адвокат скаржника через відділення АТ «Укрпошта» подав касаційну скаргу (вх. № 36284/0/220-25 від 1 грудня 2025 року). Просив скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, а справу скерувати на новий розгляд до суду першої інстанції.
5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
5.4. Предметом спору є стягнення боргу. Ціна позову становить 120 996,74 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн = 250 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).
5.5. У касаційній скарзі адвокат скаржника звернув увагу на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України і стверджував, що справа має для скаржника виняткове значення. Мотивував так:
- відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про критичну інфраструктуру» одним із завдань формування та реалізації державної політики у сфері захисту критичної інфраструктури є попередження кризових ситуацій, що порушують безпеку критичної інфраструктури;
- частина четверта статті 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» передбачає, що послуги з водопостачання та водовідведення належать до життєво важливих, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України;
- послуги з водопостачання та водовідведення у м. Києві та Київській області надає лише скаржник. Він є монополістом на цьому ринку, зобов`язаний брати участь у заходах цивільного захисту, вживати заходи для стабільного функціонування об`єктів критичної інфраструктури, проте має велику дебіторську заборгованість;
- безпідставне звільнення відповідачів від обов`язку оплатити надані послуги завдає скаржнику значних збитків. Відновлення порушеного права позивача у цій справі має визначальне значення для забезпечення господарської стабільності скаржника як об`єкта критичної інфраструктури, на якого покладений обов`язок забезпечити населення питною водою.
5.6. Верховний Суд вважає, що скаржник не обґрунтував те, що справа має для нього виняткове значення. Відсутні аргументи про таке значення для скаржника саме цієї, а не будь-якої іншої справи, в якій теж суд може розглядати питання про стягнення частини дебіторської заборгованості скаржника. Немає будь-яких даних про те, що вирішення цієї справи у Верховному Суді забезпечить «господарську стабільність» скаржника. Він не погодився з оскарженими судовими рішеннями, але це не дає підстави вважати, що справа про має для нього виняткове значення.
5.7. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі можна оскаржити у касаційному порядку, скаржник не обґрунтував.
5.8. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною.
5.9. Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, які за загальним правилом не можна переглянути у касаційному порядку. Передбачених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.
2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді		Д. А. Гудима	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко