У Х В А Л А

06 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 372/1313/24
провадження № 61-3721ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенка Василя Миколайовича на постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив виконавчий лист № 2-315/09, виданий 11 листопада 2010 року Обухівським районним судом Київської області, визнати частково таким, що не підлягає виконанню.
05 листопада 2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 задоволено.
Визнано виконавчий лист № 2-315/09, виданий 11 листопада 2010 року Обухівським районним судом Київської області, таким, що не підлягає виконанню частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 985 795,70 грн та судових витрат в розмірі 1 730,00 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,0933 га з кадастровим номером 3223155400:03:003:0088 для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, Садове товариство «Ветеран», та садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
11 лютого 2026 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» задоволено.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 
2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
У березні 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ігнатенко В. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, в якій просить її скасувати, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційнийперегляд справи та у визначених законом 
випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Частиною першою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України), яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Пунктом 25 статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.
За змістом пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України та 
пункту 25 частини 1 статті 353 ЦПК України судові рішення першої та апеляційної інстанції щодо відмови у виправленні помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню, не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року в справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
В ухвалах від 07 січня 2025 року в справі № 757/7235/14-ц (провадження 
№ 61-17599ск24), від 04 листопада 2025 року в справі № 212/2993/24 (провадження № 61-13495ск25), від 14 листопада 2025 року в справі 
№ 135/414/25 (провадження № 61-13840ск25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження в справі з огляду на те, що судові рішення щодо відмови у виправленні помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.
Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, 
пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенка Василя Миколайовича на постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 
2026 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко
І. М. Фаловська