УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

17 березня 2026 року
м. Київ

справа №460/9576/24
адміністративне провадження №К/990/9182/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Стеценка С.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі № 460/9576/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 повторно розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій позивачу та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Рівненський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 07.10.2024 позов задовольнив.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
За результатом апеляційного перегляду Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.11.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнив. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 скасував та ухвалив постанову про відмову у задоволенні позову.
На адресу Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" 02.03.2026 (сформовано в системі «Електоронний суд» 28.02.2026) надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 та визнати протиправним і скасувати рішення Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ; зобов`язати Комісію військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо відмови в наданні йому статусу учасника бойових дій повторно розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що останню подано без додержання вимог процесуального закону, що діяв на час її подання.
Щодо підстав касаційного оскарження
Так, згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Заявник касаційної скарги зазначає, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та справа має виняткове значення для нього.
Проте зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт вказаної статті.
Так, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Так, обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: норми матеріального права, яка неправильно застосована судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається: норма матеріального права, яка неправильно застосована судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України у ній вказуються: норма матеріального права, яка неправильно застосована судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Подаючи ж касаційну скаргу на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник повинен вказати норми права, які, на його думку, неправильно застосовані судами, й врегульовують саме спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування стояло перед судами попередніх інстанцій.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.
Разом з цим, позивач в розділі «Підстави касаційного оскарження» лише наводить зміст частини четвертої статті 328 КАС України, проте не вказує конкретний пункт/пункти цієї правової норми для касаційного оскарження ухваленого у цій справі судового рішення, не наводить відповідного правового обґрунтування, як того вимагає абзац 4 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Щодо посилання скаржника на обставини, визначені у частині п`ятій статті 328 КАС України (зокрема щодо того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення для нього), Верховний Суд зазначає, що посилання на вказані підпункти не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України та наданням вмотивованої аргументації підстави касаційного оскарження.
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Щодо строку на касаційне оскарження
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена в порядку письмового провадження 26.11.2025, проте касаційну скаргу направлено до Верховного Суду лише 02.03.2026 (сформовано в системі «Електронний суд» 28.02.2026), тобто з пропуском строку, встановленого для цього.
Питання про поновлення строку на касаційне оскарження заявником не порушується, проте ним зауважено, що оскільки ухвала Верховного суду від 28.01.2026 про повернення первісно поданої касаційної скарги отримана ним 28.01.2026, відповідно, повторна касаційна скарга подається в межах процесуального строку, передбаченого на її оскарження.
Водночас колегією суддів встановлено, що вперше подану касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 28.01.2026 повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таку, що не містила підстав для касаційного оскарження судового рішення. Суд зазначив про недостатність формального посилання у касаційній скарзі на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а також звернув увагу, що пункти 1 і 3 частини цієї правової норми є взаємовиключними. Суд роз`яснив вимоги, яким має відповідати касаційна скарга у випадку її подання на цих підставах. Копію цієї ухвали отримано ОСОБА_1 04.02.2026 (згідно ідентифікатора внутрішнього поштового відправлення за № R067090444260). 
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на те, що скаржником не порушується питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якому зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження з відповідним обґрунтуванням та надати докази причин пропуску такого строку.
Щодо посилання скаржника на те, що, враховуючи вимоги статей 120, частини першої статті 329 та пункту 2 частини шостої статті 251 цього КАС України, касаційна скарга подається повторно до Верховного Суду в межах процесуального строку, то з цього приводу колегія суддів наголошує, що зазначена правова норма (зокрема стаття 329 КАС України) визначає присічний строк та порядок касаційного оскарження рішення апеляційного суду, прийнятого за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, та не регулює питання стосовно строку повторного звернення скаржника із касаційною скаргою до Верховного Суду, а тому посилання скаржника на частину першу частини 329 КАС України в цій частині є безпідставним.
Щодо сплати судового збору 
Згідно з частиною 4 статті 330 КАС України, до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Частиною 1 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Приписами підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, в редакції станом на момент подання позову, встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI, ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону № 3674-VI).
Станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028,00 грн. Позовна заява у цій справі містить одну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, ставка судового збору, яку слід сплатити за подання цієї касаційної скарги, складає 1 937,92 грн (3 028,00 грн * 0,4 * 200% * 0,8).
Проте, скаржник не долучив до касаційної скарги доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі.
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, Код класифікації доходів бюджету 22030102, Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055), Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Частиною 2 статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи наведене вище, касаційну скаргу слід залишити без руху для усунення її недоліків шляхом надання:
- уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, чітким посиланням на пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України та наданням належного обгрнутування з урахуванням вимог цієї ухвали;
- клопотання із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та відповідним обґрунтуванням та наданням відповідних доказаів причин пропуску такого строку;
- документу про сплату судового збору на суму 1 937,92 грн
Керуючись статтями 328, 329, 330, 332, 334 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі №460/9576/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без руху.
Встановити скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.Г. Стеценко