УХВАЛА

23 березня 2026 року
м. Київ

справа № 636/3769/25
провадження № 61-3075ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції 
в Дніпропетровській області на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 липня 2025 рокута постанову Харківського апеляційного суду 
від 11 лютого 2026 року в справі за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України 
у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,
встановив:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 
(далі - ГУ НП в Дніпропетровській обл.), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - 
ГУ ДКС України в Дніпропетровській обл.) про відшкодування моральної шкоди 
в розмірі 100 000, 00 грн.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України 
на користь ОСОБА_1 100 000, 00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Постановою Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 липня 2025 року змінено 
в частині сум стягнення.
Стягнуто з держави Україна на користь ОСОБА_1 20 000, 00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
09 березня 2026 року ГУ НП в Дніпропетровській обл. засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 липня 2025 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року у вказаній справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.
Ціна позову в цій справі становить 100 000, 00 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328, 00 грн * 250 = 832 000, 00 грн).
У касаційній скарзі заявник вказує, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
Проте у касаційній скарзі не наведено жодних доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду 
на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права 
як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів 
прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 липня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року в справі 
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко