УХВАЛА

01 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №160/19568/23
провадження №Зі/990/51/26
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, про відвід суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді (судді-доповідача) Загороднюка А.Г. та судді Соколова В.М. у справі №160/19568/23 
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання противоправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
УСТАНОВИВ:
У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/19568/23 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 у справі №160/19568/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
18 березня 2024 року представник позивача звернулася із заявою про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 у справі №160/19568/23 за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024, відмовлено у відкритті провадження за заявою представниці позивача - адвокатки Логойди Т.В. про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 у справі №160/19568/23 за нововиявленими обставинами.
Верховний Суд постановою від 24.01.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, задовольнив. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №160/19568/23 скасував, направивши справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 у справі № 160/19568/23 за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, представник позивача звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.01.2026 указану касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого судді - Мартинюк Н.М., суддів: Єресько Л.О., Мацедонської В.Е.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026, який здійснено на підставі розпорядження Заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 23.02.2026 №220/0/78-26, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Загороднюк А.Г., судді: Єресько Л.О., Соколов В.М.
Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2026 касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 у справі №160/19568/23 залишено без руху.
27 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г. та Соколова В.М. від участі у розгляді цієї касаційної скарги.
Заява про відвід суддів Верховного Суду Загороднюка А.Г. та Соколова В.М. мотивована таким.
Представник позивача заявляє, що висловлює незгоду із судовим рішенням Верховного Суду, оскільки вважає, що ухвала Верховного Суду від 16.03.2026 за своїм змістом є розглядом касаційної скарги по суті та відмовою у її задоволенні, що, на думку заявника, призводить до висновку про відсутність у скаржника шансів на відкриття касаційного провадження, оскільки першою підставою для касаційного оскарження рішень попередніх інстанцій є незгода із тим, що обставина для перегляду судового рішення не нова, а нововиявлена. І, як уважає заявник, Верховний Суд вже висловив свою згоду з висновками судів попередніх інстанцій, які вказали, що це нова обставина. Окрім цього, заявник зазначає, що другою підставою для касаційного оскарження було порушення процесуального закону, що на її думку, для Верховного Суду є другорядною і порівняно із першою, - малозначною підставою, щоб вважатись істотною для справи, яка для позивача має велике значення. Стверджує, що порушення процесу розгляду справи не може вважатись справедливим судовим розглядом, а винесене у такому процесі рішення - законним.
Також, представник позивача указує, що 26 червня 2025 року до ВРП скаржником подано скаргу на суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду Соколова В.М. та Загороднюка А.Г. про притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок, пов`язаний із здійсненням судочинства у справі №160/19568/23 (провадження №К/990/11951/24), а саме - постановленням ухвали від 11.04.2024 про відмову у відкритті касаційного провадження; відтак, уважає, що з боку стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви у неупередженості судді-доповідача Загороднюка А.Г. та члена колегії суддів Соколова В.М. під час розгляду справи №160/19568/23.
Ухвалою Верховного Суду від 30.03.2026 заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, про відвід суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді (судді - доповідача) Загороднюка А.Г., судді Соколова В.М. від участі у розгляді справи №160/19568/23 визнано необґрунтованим. Передано вказану заяву до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2026 заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, про відвід суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді (судді-доповідача) Загороднюка А.Г., судді Соколова В.М., від участі у розгляді справи №160/19568/23, передано на розгляд судді Жуку А.В.
Вирішуючи вказану заяву про відвід суддів, Верховний Суд виходить з наступного.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено в статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 36 КАС України до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).
Окрім цього, відповідно до частини другої статті 36 КАС України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).
Нормативною підставою для відводу суддів Верховного Суду Загороднюка А.Г. та Соколова В.М. представник позивача визначила пункт 4 частини першої статті 36 КАС України, а саме - наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. При цьому, в змісті заяви представник позивача зазначає про незгоду із ухвалою Верховного Суду від 16.03.2026, якою залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 у справі №160/19568/23.
Враховуючи те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.
Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).
Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
У цьому випадку,є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Білух проти України», заява №33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10.12.2009 в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09.01.2013 в справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11).
Отже, особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Заява про відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід судді-доповідачу Загороднюку А.Г. та судді Соклову В.М. від участі у розгляді справи №160/19568/23, Суд констатує, що вони не містять обставин, визначених статтею 36 КАС України, за наявності яких суддя підлягає відводу. Вважаю, що доводи заявника про сумніви в їх об`єктивності та неупередженості є необґрунтованими, адже в заяві не наведено будь-яких фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його небезсторонність чи заінтересованість в результаті розгляду цієї справи.
Факт незгоди зі змістом процесуальної ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, в розумінні положень частини четвертої статті 36 КАС України та наведених вище критерії, не може слугувати підставою для відводу зазначених суддів. Отже, доводи щодо незгоди із відповідним судовим рішенням a priori не можуть бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Також, як було вищезазначено, заява про відвід суддям, серед іншого, мотивована тим, що заявником подано до Вищої Ради Правосуддя дисциплінарну скаргу стосовно цих суддів.
Разом з тим, наявність або відсутність скарг на дії суддів у Вищої Ради Правосуддя не зупиняє розгляд адміністративної справи, не звільняє суддів від обов`язку приймати об`єктивне та справедливе рішення з дотриманням вимог чинного законодавства України.
При цьому, подання заявником скарги до Вищої Ради Правосуддя не вказує на наявність ознак упередженості або необ`єктивності призначеної колегії суддів для розгляду касаційної скарги у цій справі.
Інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи зазначених суддів Верховного Суду і викликали необхідність їх відводу від розгляду справи №160/19568/23, відсутні.
Ураховуючи необґрунтованість заявленого відводу суддям Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді Загороднюку А.Г. та Соколову В.М. у справі №160/19568/23, вважаю, що підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Логойда Тетяна Василівна, про відвід суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді (судді-доповідача) Загороднюка А.Г. та судді Соколова В.М. у справі №160/19568/23 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

А.В. Жук
Суддя Верховного Суду