ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 925/7/24(925/1011/25) 

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Денер Трейд" Маміч Яни Сергіївни 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026
та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.10.2025
у справі № 925/7/24(925/1011/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денер Трейд" в особі ліквідатора Глеваського Віталія Васильовича
до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
про стягнення 22 014 308,57 грн
у межах справи № 925/7/24
за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Денер трейд"
про банкрутство.

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Господарського суду Черкаської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 925/7/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Денер трейд" (далі - ТОВ "Денер трейд", боржник).

ТОВ "Денер трейд" у особі ліквідатора арбітражного керуючого Глеваського В.В. (позивач) до суду подано позовну заяву від 27.08.2025 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", Банк) на користь ТОВ "Денер Трейд" заборгованість (сплачених лізингових платежів) в розмірі 22 014 308,57 грн, видати судовий наказ, судові витрати покласти на відповідача. 

Разом з заявою було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по суті позовної заяви у зв`язку з скрутним фінансовим становищем позивача.

Мотивуючи клопотання ТОВ "Денер Трейд" зазначало, що Товариство не має активів, а також у банкрута відсутні грошові кошти на поточних банківських рахунках, що підтверджується відповідними документами у справі № 925/7/24 про банкрутство ТОВ "Денер Трейд", відсутні кошти на ліквідаційному рахунку банкрута.

В клопотанні позивач посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 щодо відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

04.09.2025 Господарський суд Черкаської області постановив ухвалу, якою позовну заяву залишив без руху; у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовив; встановив позивачу строк для усунення недоліків поданої заяви, а саме, запропонував протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду докази сплати судового збору або привести клопотання у відповідність до статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Ухвала обґрунтована відсутністю у клопотанні посилань на докази, якими підтверджуються викладені обставини, вказано про відсутність будь-яких обґрунтувань і доказів, які можуть переконати суд у тому, що до моменту постановлення судового рішення позивач сплатить вказаний судовий збір.

Суд першої інстанції зауважив, що намір же у такий спосіб перекласти обов`язок сплати судового збору у судовому рішенні на відповідача, у разі задоволення позову, чи позивача, у разі відмови у задоволенні позову, не відповідає суті вже визначеного законом обов`язку реально отримати кошти в Державний бюджет до моменту вирішення спору по суті, а не замінити його зобов`язанням сторони сплатити судовий збір у судовому рішенні.

Короткий зміст ухвали та постанови судів першої та апеляційної інстанції

Господарський суд Черкаської області ухвалою від 13.10.2025 постановив заяву ТОВ "Денер трейд" у особі ліквідатора банкрута від 27.08.2025 вважати неподаною і повернути, а роздруковані в суді матеріали приєднати до справи.
Суд першої інстанції виходив з обставин неусунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі від 04.09.2025, наслідком чого є застосування частини четвертої статті 174 ГПК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 апеляційну скаргу уповноваженої особи засновників ТОВ "Денер Трейд" Маміч Яни Сергіївни залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.10.2025 залишено без змін.

Апеляційний суд визнав правомірним висновок місцевого господарського суду в ухвалі від 13.10.2025 щодо повернення позовної заяви на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України, оскільки Товариство не усунуло недоліків позовної заяви у зв`язку з відхиленням судом в ухвалі від 04.09.2025 його клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції також погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, адже позивачем не надано доказів критичного майнового стану боржника, щоб суд міг надати оцінку відповідним доводам і доказам, а також доказів, які могли переконати суд у тому, що на час постановлення судового рішення позивач буде мати можливість вказаний судовий збір сплатити.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Уповноважена особа засновників ТОВ "Денер Трейд" Маміч Я.С. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026, ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору та відкрити позовне провадження у справі.

Підставами касаційного оскарження скаржником визначено пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували статтю 8 Закону України "Про судовий збір", не здійснили індивідуальної оцінки пропорційності обмеження доступу до суду, не врахували майновий стан боржника у процедурі банкрутства, не дослідили наслідки відмови у доступі до суду для права на судовий захист, не врахували значення спору для формування ліквідаційної маси та прав кредиторів, фактично позбавили скаржника можливості реалізувати право на судовий захист.

В обґрунтування посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.01.2026 у справі № 925/1293/19, відповідно до якої відмова у звільненні/відстроченні сплати судового збору юридичній особі лише через її суб`єктний статус (без аналізу фінансових документів) свідчить про порушення державою пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з обмеженням у доступі до суду; пропорційність обмеження доступу до суду має оцінюватися індивідуально з урахуванням фактичної можливості сплатити збір та наслідків відмови у такому доступі; суди не мають права обмежуватися формальним тлумаченням статті 8 Закону України "Про судовий збір" як такої, що застосовується лише до фізичних осіб; суд зобов`язаний надати оцінку доказам критичного майнового стану юридичної особи.

За доводами скаржника суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 31.05.2017 у справі №911/1106/16 та від 27.02.2018 у справі № 6/6 про те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду та ускладнювати його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, а встановлені обмеження повинні переслідувати законну мету. 

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Ліквідатор ТОВ "Денер трейд" арбітражний керуючий Глеваський В.В. у поданому відзиві підтримує доводи та вимоги касаційної скарги, просить задовольнити касаційну скаргу уповноваженої особи Я.С. Маміч на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.10.2025 у справі № 925/7/24 (925/1011/25).

АТ КБ "ПриватБанк" у відзиві заперечує проти касаційної скарги, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Вважає, що висновки господарських судів першої та апеляційної інстанції у справі, яка переглядається, не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у наведених в касаційній скарзі постановах.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

З урахуванням встановлених статтею 300 ГПК України меж розгляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд переглядає судові рішення в межах вимог та доводів касаційної скарги.

Предметом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви у зв`язку з не усуненням позивачем недоліку позовної заяви шляхом сплати судового збору.

Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд зазначає таке.

Загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 162, 164 ГПК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом частин першої, другої, четвертої статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 123 ГПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, у тому числі, за подання до суду позовної заяви, апеляційної і касаційної скарг на судові рішення. Розміри ставок судового збору визначені у статті 4 цього Закону.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд за її клопотанням може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, визначених у цій статті.

Верховний Суд зауважує, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд (за наявності передбачених законом умов) звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір) (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №912/1061/20).

Разом з тим, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

У справі, що розглядається - № 925/7/24(925/1011/25), звернувшись з позовною заявою, позивач не надав докази сплати судового збору. Натомість заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по суті позовної заяви у зв`язку з скрутним фінансовим становищем позивача.

Клопотання мотивоване тим, що Товариство є боржником у справі про банкрутство № 925/7/24 у зв`язку з наявною непогашеною заборгованість перед кредиторами, не має активів, грошові кошти на поточних банківських рахунках відсутні, що підтверджується "відповідними документами у справі №925/7/24". До клопотання були надані копії постанови Господарського суду Черкаської області від 22.01.2025 про визнання ТОВ "Донер Трейд" банкрутом, наказу від 10.02.2025 № 2-0 про використання рахунку під час проведення ліквідаційної процедури та наказу від 17.03.2025 № 3-О про проведення інвентаризації.

Верховний Суд акцентує, що сам факт перебування юридичної особи у процедурі ліквідації не може бути доказом відсутності у позивача коштів на сплату судового збору та безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору. Це питання вирішується з урахуванням конкретних, належно підтверджених обставин, що свідчать про реальний майновий (фінансовий) стан особи, яка звертається до суду, що підтверджує неспроможність сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі №420/1582/19, від 17.09.2020 у справі №460/3138/19 тощо).

Верховний Суд неодноразово зазначав (постанови від 21.10.2022 у справі №905/1059/21, від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, від 02.02.2023 у справі №320/2083/21), що оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland") від 26.07.2005; "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland") від 26.07.2005).

ГПК України покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.

Однак, у цій справі позивач, звернувшись з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, не довів належними та допустимими доказами актуальний майновий стан боржника і неспроможність сплатити судовий збір на момент звернення з позовною заявою, не надав доказів, якими обґрунтовується критичний майновий стан боржника, щоб суд міг надати оцінку відповідним доводам і доказам. 

Клопотання про відстрочення сплати судового збору не містило посилання на докази, якими підтверджуються викладені обставини, а виходячи з доводів позивача ("вказані вище обставини підтверджуються відповідними документами у справі № 925/7/24 про банкрутство ТОВ "Денер Трейд") суд повинен був самостійно здійснити розшук відповідних документів - доказів відсутності активів у боржника і відсутності коштів на рахунках боржника, що суперечить принципу диспозитивності розгляду вимог. 

Крім того, звертаючись з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, позивачем не було надано доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору до моменту постановлення судового рішення у справі.

Надавши оцінку наведеним ліквідатором ТОВ "Денер трейд" арбітражним керуючим Глеваським В.В. доводам, суд дійшов висновку, що вони не доводять об`єктивної неможливості сплатити судовий збір на момент звернення з позовною заявою, оскільки не містять жодних доказів на своє підтвердження. Відтак, у суду були відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 

Оскільки заявник не усунув недоліки поданої заяви у спосіб, визначений в ухвалі про залишення заяви без руху (сплатити судовий збір або привести клопотання у відповідність до статті 8 Закону України "Про судовий збір"), суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України повернув позовну заяву, роз`яснивши при цьому заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

З урахування наведеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті за наявності фактичних та правових підстав. 

Аргументи скаржника про неврахування судами правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.01.2026 у справі №925/1293/19, є безпідставними. Адже суди відмовили позивачу у відстроченні сплати судового збору не через його суб`єктний стан (є юридичною особою), а через відсутність обґрунтування належними і допустимими доказами неможливості сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у наведеній справі.

Посилання скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у низці інших постанов суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зміст оскаржуваних судових рішень не суперечить висновкам, на які посилається скаржник. Відповідні судові рішення прийняті у кожній окремій справі в контексті досліджуваних судами у вказаних справах доказів та встановлених фактичних обставин.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані ухвала та постанова судів першої та апеляційної інстанцій прийняті відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм чинного законодавства і підстави для їх зміни або скасування відсутні, тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги, покладаються скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу уповноваженої особи засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Денер Трейд" Маміч Яни Сергіївни залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.10.2025 у справі №925/7/24(925/1011/25) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Картере В.І.