УХВАЛА

16 березня 2026 року 
м. Київ

справа №420/16662/23
адміністративне провадження № К/990/10410/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Загороднюка А. Г., Соколова В. М.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі № 420/16662/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області щодо ненарахування і невиплати мені, ОСОБА_1 , з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року, включно додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати і виплатити мені, ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн на місяць, за період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року, включно.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року позов задоволено.
Рішення суду набрало законної сили 24 січня 2024 року, а 26 лютого 2024 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист в адміністративній справі № 420/16662/23 з метою примусового виконання рішення суду.
03 жовтня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом за заявою ОСОБА_1 у порядку статей 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постановлено ухвалу, якою зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони в Одеській області подати у місячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі № 420/16662/23.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року прийнято звіт Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №420/16662/23.
Встановлено Територіальному управлінню Служби судової охорони в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі № 420/16662/23 до 22 квітня 2026 року.
Роз`яснено Територіальному управлінню Служби судової охорони в Одеській області, що звіт про виконання судового рішення має містити, зокрема, орієнтовні строки виконання судового рішення та їх обґрунтування, відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, а також інформацію про заходи, що вживаються для їх усунення.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі № 420/16662/23.
Не погодившись з ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення адміністративного позову допускається до пред`явлення позову або на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з пунктами 1, 2 та 3 частини першої статті 153 КАС України заява про забезпечення позову подається:
1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;
2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;
3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Відповідно до статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Із наведених норм убачається, що застосування заходів забезпечення адміністративного позову є процесуальним механізмом, спрямованим на гарантування реального та ефективного виконання майбутнього судового рішення у справі, яка перебуває на стадії судового розгляду.
Водночас після ухвалення рішення по суті спору та набрання ним законної сили спір у справі вважається вирішеним, а подальші процесуальні дії сторін і суду здійснюються у межах стадії виконання судового рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржник фактично просить застосувати заходи забезпечення адміністративного позову після набрання судовим рішенням законної сили, тобто на стадії виконання судового рішення.
Відповідно до частини шостої статті 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Крім того, частиною восьмою зазначеної статті КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі:
1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу;
2) повернення позовної заяви;
3) відмови у відкритті провадження у справі.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позов у цій адміністративній справі розглянутий судом, адміністративна справа є вирішеною, а відповідне судове рішення за цим позовом набрало законної сили.
У даному випадку суд апеляційної інстанції діяв у порядку та межах, визначених Главою 1 Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України щодо перегляду судового рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно зі статтями 382, 382-1 КАС України, вже на стадії виконання рішення.
Суд апеляційної інстанції констатував, що вказані обставини виключають правові підстави, передбачені статтею 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та, відповідно, для задоволення поданої заяви заявника.
Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди скаржника з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування заходів забезпечення адміністративного позову після набрання судовим рішенням законної сили.
Водночас наведені скаржником аргументи не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції та не свідчать про неправильне застосування ним норм процесуального права, зокрема положень статей 150, 153 та 154 Кодексу адміністративного судочинства України.
У тексті касаційної скарги позивач зазначає, що апеляційний суд, відмовляючи у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову з формальної підстави наявності рішення, яке набрало законної сили, фактично заперечив саму процесуальну природу судового контролю, передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України.
Разом з тим, інститут забезпечення адміністративного позову спрямований на гарантування ефективності судового захисту до моменту остаточного вирішення спору, і не є заходом судового контролю, передбаченим КАС України.
Після набрання судовим рішенням законної сили питання виконання такого рішення вирішуються у межах процедур, передбачених законодавством про виконання судових рішень та судовий контроль за їх виконанням, зокрема статтями 381-1, 382,382-1, 382-2, 382-3 та 383 КАС України.
Ураховуючи викладене Суд констатує, що доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку правової позиції суду апеляційної інстанції щодо можливості застосування інституту забезпечення адміністративного позову на стадії виконання судового рішення, однак не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з урахуванням положень статті 333 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись частиною другою статті 333 КАС України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу ОСОБА_1 ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі № 420/16662/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. В. Дашутін
Судді А. Г. Загороднюк
В. М. Соколов