ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 640/15392/22
адміністративне провадження № К/990/25751/25 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Гончарової І.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 (суддя - Жук Р.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 (головуючий суддя - Кобаль М.І., судді: Бужак Н.П., Черпак Ю.К.) у справі №640/15392/22.

встановив:
Приватне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» (далі - ПрАТ «НВЦ «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП) від 23.08.2022 № 457/31-00-04-03-05-15 та № 459/31-00-04-03-05-15.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2024, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх доводів Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП посилається на порушення судами норми процесуального права - статей 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, та норми матеріального права - підпункту 14.1.36 пункту14.1 статті 14, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200.7 статті 200 Податкового кодексу України. 

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «НВЦ «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Позивач також зазначає, що станом на дату ухвалення постанови від 13.05.2025 та на дату подання
відповідачем касаційної скарги, Верховним Судом був сформований висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах у постанові від 09.05.2025 у справі №320/4877/23 (між тими ж сторонами за період вересень 2022 року), чим спростовується позиція скаржника щодо наявності правових підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, для оскарження рішення від 24.12.2024 та постанови від 13.05.2025 у справі №640/15392/22 та просить закрити касаційне провадження.

Щодо заявленого позивачем клопотання про закриття касаційного провадження, Суд вважає що підстави для закриття касаційного провадження у цій справі відсутні, оскільки, як вбачається зі змісту ухвали Верховного Суду від 23.06.2025, підстави, з яких було відкрито касаційне провадження у цій справі, потребували ретельної перевірки Верховним Судом, що не могло бути здійснено на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження, а тому клопотання ПрАТ «НВЦ «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» задоволенню не підлягає.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП проведено документальну позапланову перевірку ПрАТ «НВЦ «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

Результати перевірки оформлено актом від 26.07.2022 № 413/31-00-04-03-04/23518596, в якому відображено висновок про порушення абзацу «г» пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200.7 статті 200, пункту 201.10 статті 201, з урахуванням підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на суму 9663230 грн, а також завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму 1756259 грн.

На підставі висновків зазначеного акта перевірки відповідачем 23.08.2022 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 457/31-00-04-03-05-15, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, задекларовану за грудень 2021 року, на 1756259 грн;
№ 459/31-00-04-03-05-15, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану за грудень 2021 року, на 9663230 грн, а також нараховано штрафні санкції у розмірі 2415807,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що спірні господарські операції є реальними, фактично відбулися та безпосередньо пов`язані з власною господарською діяльністю позивача, тоді як висновки контролюючого органу щодо нереальності здійснення господарських операцій не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень є неправомірним.

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За правилами пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів.

Частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз вказаних норм свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та його подальше бюджетне відшкодування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими первинними документами, такі суми не можуть бути віднесені до податкового кредиту.

Таким чином, формування та відшкодування податкового кредиту можливе лише у разі підтвердження фактичного здійснення господарських операцій належно оформленими первинними документами.

В свою чергу, податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями) ділового характеру (мети).

Як встановлено судами, на праві приватної власності у ПАТ «НВЦ «БОРЩАГІВСЬКИЙ ХФЗ» перебуває єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Святошинський район, м. Київ, вул. Миру, будинок 17, та комплекс будівель виробничої бази, що знаходиться за адресою: Святошинський район, м. Київ, вул. Миру, будинок 2.

У спірному звітному періоді грудень 2021 року позивач здійснював будівельно-монтажні роботи у складських та виробничих приміщеннях на зазначених вище об`єктах під склад готової продукції.

Метою проведення реконструкції за доводами позивача є використання приміщення для зберігання і подальшого відвантаження готової продукції. Реконструкція складу для зберігання готової продукції дозволить оптимізувати витрати логістичної системи. Відповідні пояснення надавалися контролюючому органу під час проведення перевірки листом від 20.07.2022 № 0722/19-10.

Так, з метою виконання будівельних, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕМБУД ТЕРЕМКИ» укладено договір підряду від 14.08.2021 № П-14/08/21, за умовами якого позивач доручає, а контрагент зобов`язується своїм силами та засобами виконати комплекс будівельно-монтажних робіт у відповідності до проектної документації.

За результатами проведених робіт між сторонами укладено акти приймання виконаних будівельних робіт. Того ж дня, контрагент позивача сформував податкові накладні № 1, № 2. Оплата виконаних робіт була проведена у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.12.2021 № 13325, № 13326, від 24.12.2021 № 13349, № 13351, № 13352.

Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУДСФЕРА» укладено договір підряду від 26.10.2021 № 26-10, за умовами якого позивач доручає, а контрагент зобов`язується своїм силами та засобами виконати комплекс будівельно-монтажних робіт у відповідності до проектної документації.

03.12.2021 позивач платіжним дорученням № 12355 перерахував передоплату у розмірі 3347448,84 грн за виконання комплексу робіт з влаштування монолітного каркасу згідно з рахунком на оплату № 11 від 16.11.2021. Того ж дня контрагент позивача сформував на цю суму податкову накладну № 1.

Між позивачем та Акціонерним товариством «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» укладено договір поставки залізобетонних конструкцій № К-2021/12/060-п, відповідно до якого контрагент позивача зобов`язаний поставити залізобетонні конструкції в асортименті, а позивач оплатити та прийняти товар.

22.12.2021 позивач платіжним дорученням № 13249 перерахував передоплату у розмірі 2500000 грн на підставі рахунку від 21.12.2021 № 178965. Того ж дня контрагент позивача сформував на цю суму податкову накладну № 1789.

Окрім цього, між позивачем та контрагентом-нерезидентом компанією Marchesini Group S.p.A. (Італія) укладено контракт № 03/UA/21, відповідно до якого контрагент поставляє позивачеві комплектне технологічне обладнання, що складається з лінії етикетування, пакування та контролю флаконів та ампул.

Факт поставки зазначеного обладнання підтверджується митною декларацією від 16.12.201 № UA/100100/2021/615082.

За наслідками аналізу зазначених господарських операцій контролюючий орган дійшов висновку, що враховуючи умови договорів, отримані товариством товари та послуги (роботи) на виконання комплексу будівельно-монтажних робіт на об`єкті, який перебуває на етапі будівництва та не введений в експлуатацію, свідчить, що понесені витрати на придбання зазначених послуг (робіт) та товарів, не використовуються ПАТ «НВЦ «БОРЩАГІВСЬКИЙ ХФЗ» в господарській діяльності, яка спрямована на отримання доходу у грудні 2021 року.

При цьому, жодних зауважень до реальності спірних господарських операцій у контролюючого органу не виникло та в акті перевірки не зазначено.

Відповідачем не доведено факту використання позивачем товарів/послуг, необоротних активів або призначення використання товарів/послуг, необоротних активів в операціях товариства, які не є його господарською діяльністю. Водночас в акті перевірки відсутні відомості про здійснення позивачем у вересні 2022 року інших видів діяльності, що не відносяться до господарських.

Той факт, що будівля перебувала на етапі реконструкції і не була введена в експлуатацію (обліковувалася на бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції») не є свідченням її використання у негосподарській діяльності позивача.

Вирішуючи цей спір, суди обґрунтовано керувалися презумпцією добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, а також добросовісність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності.

Суд зауважує, що право на нарахування податкового кредиту при придбанні товарів/робіт (послуг) та в подальшому на віднесення цих сум до бюджетного відшкодування виникає у платника податку, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника. 

Так згідно з положеннями пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Крім того, в матеріалах справи міститься наказ від 17.05.2023 № 58 «Про введення в експлуатацію основних засобів після реконструкції». Згідно зі змістом пункту 1 вказаного наказу введено в експлуатацію з 17.05.2023 з метою використання у господарській діяльності склад готової продукції (корпус № 17б), інвентарний № 100011442.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків про їх невідповідність нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою судами обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено. Тобто, фактично відповідач у касаційній скарзі просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин у справі.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025 у справі №640/15392/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   І.А. Гончарова