УХВАЛА

04 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 465/7259/20
провадження № 61-5162св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -	Луспеника Д. Д.,		
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,	Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,	

учасники справи:
позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каблак Юрій-Іван Петрович, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень
У листопаді 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП 
ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 815 218,92 грн.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 основну суму заборгованості у розмірі 654 578,00 грн, пеню в розмірі 139 964,84 грн, інфляційні витрати у розмірі 20 676,08 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Окремою ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року зобов`язано Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці здійснити перевірку щодо дотримання вимог охорони праці ФОП ОСОБА_1 та повідомити Львівський апеляційний суд про результати проведеної перевірки протягом місяця з часу отримання цієї ухвали.
Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2025 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , інтересах якого діяв адвокат Каблак Ю.-І. П., на постанову Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року задоволено частково. 
Постанову Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року скасовано, справу № 465/7259/20 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Каблак Ю.-І. П., на окрему ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року задоволено. 
Окрему ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року скасовано. 
Роз`яснено сторонам, що оскільки за результатами касаційного перегляду справи, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. Розподіл судових витрат, у тому числі за перегляд справи судом касаційної інстанції, підлягає вирішенню тим судом, який ухвалить остаточне судове рішення.
Короткий зміст заяв про ухвалення додаткового судового рішення
У грудні 2025 року до ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Каблак Ю.-І. П., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив суд ухвалити додаткове судове рішення у справі щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 76 390,00 грн (щодо оскарження окремої ухвали Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року), а також заяву про відшкодування судових витрат у загальному розмірі 157 136,74 грн, понесених ФОП ОСОБА_1 у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, з яких: 
40 000,00 грн -витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції; 41 135,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції; 54 805,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції; 8 152,19 грн - судовий збір за подання позовної заяви; 13 044,55 грн - судовий збір за подання касаційної скарги. 
Заперечень на заяви про ухвалення додаткового судового рішення ОСОБА_2 до Верховного Суду не надіслав.
Позиція Верховного Суду
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141-142 ЦПК України.
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. 
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
У випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 04 травня 2018 року у справі № 910/18936/15 виснував, що оскільки законом не передбачений розподіл судових витрат судом касаційної інстанції в разі передання справи на новий розгляд, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, а також понесених під час попереднього розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, повинен бути здійснений господарським судом, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи відповідно до загальних правил розподілу судових витрат.
У постанові від 19 листопада 2025 року у справі цій справі (№ 465/7259/20) Верховний Суд роз`яснив учасникам справи, що оскільки за результатами касаційного перегляду справи, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. Розподіл судових витрат, зокрема й за перегляд справи судом касаційної інстанції, підлягає вирішенню тим судом, який ухвалить остаточне судове рішення.
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 500/2632/19, 
від 30 березня 2021 року у справі № 911/2390/18, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 918/907/22, постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц.
Висновки за результатами розгляду заяв про ухвалення додаткового судового рішення
Зважаючи на те, що у цій справі суд касаційної інстанції не змінював та не ухвалював нового рішення по суті заявлених вимог, відсутні правові підстави для здійснення розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку розглядом справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України.
Понесені позивачем судові витрати, зокрема й на професійну правничу допомогу щодо оскарження окремої ухвали Львівського апеляційного суду від 03 березня 2025 року, підлягають розподілу в порядку статті 141 ЦПК України після остаточного вирішення спору по суті.
За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у задоволенні заяв ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каблак Ю.-І. П., про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 465/7259/20 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяв фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каблак Юрій-Іван Петрович, відмовити. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	Д. Д. Луспеник   	
Судді:	І. Ю. Гулейков   	
	Г. В. Коломієць   	
	Р. А. Лідовець   	
	Ю. В. Черняк