ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року
м. Київ

справа № 824/120/25
провадження № 61-534ав26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
за участю секретаря судового засідання Каракохи В. О.,

учасники справи (сторони арбітражного спору):
позивач в арбітражному спорі - Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство»,
відповідач в арбітражному спорі- Товариство з обмеженою відповідальністю «Лампочка»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Верховного Суду (проспект Повітряних Сил, 28, м. Київ) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у складі судді Оніщука М. І. у справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (Україна) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» (Україна) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст вимог заяви

Рішенням Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України (далі - МАК при ТПП України) від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 позов Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство») задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Лампочка» на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» демередж у сумі 3 541 560,35 грн, пеню в сумі 874 760,38 грн, інфляційні нарахування у сумі 194 998,31 грн, 3 % річних у розмірі 143 676,17 грн та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору в сумі 269 585,23 грн, а всього 5 024 580,44 грн.

У жовтні 2025 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до апеляційного суду як до суду першої інстанції із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 за позовом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» до ТОВ «Лампочка» про стягнення коштів.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» посилалося на те, що боржник добровільно рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024не виконує.

Посилаючись на статтю 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтю 482 ЦПК України, просило надати дозвіл на виконання рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду як суду першої інстанції

Київський апеляційний суд ухвалою від 16 грудня 2025 року заяву ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» задовольнив. 
Визнав та надав дозвіл на примусове виконання рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 за позовом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» до ТОВ «Лампочка». 
Видав виконавчий лист на примусове виконання рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року, ухваленого у справі № 1/2024, яким стягнуто з ТОВ «Лампочка» на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» 3 541 560,35 грн демереджу, 874 760,38 грн пені, 194 998,31 грн інфляційних нарахувань, 143 676,17 грн 3 % річних та 269 585,23 грн на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 5 024 580,44 грн.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд мотивував ухвалу тим, що рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 у судовому порядку скасоване не було, доказів добровільного виконання боржник не надав, а тому зазначене рішення підлягає виконанню на території України. Зважаючи на те що ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулось до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 у межах встановленого законом строку, до заяви додано документи згідно з переліком, передбаченим статтею 476 ЦПК України, у судовому порядку рішення скасоване не було, позивач і відповідач були належним чином повідомлені про арбітражний розгляд, договір, який містить арбітражне застереження, недійсним не визнавався, а рішення було винесене арбітражним судом щодо спору, передбаченого умовами букінг-нот, тому рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 набрало законної сили, є остаточним для сторін та підлягає виконанню.

При цьому суд урахував, що боржник не навів будь-яких інших достатніх обґрунтувань та доказів, які стали б підставою для відмови у задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У січні 2026 року ТОВ «Лампочка» подало до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, а заяву ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» залишити без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована неврахуванням судом того, що, надаючи дозвіл на примусове виконання рішенняМАК при ТПП України, суд обмежився формальною наявністю нотаріально засвідчених копій, не перевіривши можливість підтвердження існування оригіналів договорів; не надав належної оцінки факту відсутності оригіналів договорів як джерела арбітражної угоди; фактично припустив існування арбітражної угоди, не встановивши цього належними та допустимими доказами; не врахував того, що за відсутності оригіналів договорів виключається можливість повноцінної перевірки юрисдикції арбітражу.

Відсутність оригіналів договорів (букінг-нот), які містять арбітражні застереження, не дає можливості суду встановити існування та дійсність арбітражної угоди, що є обов`язковою передумовою для визнання і примусового виконання арбітражного рішення.

Зважаючи на те що заявник не додав до заяви оригіналів арбітражних угод (застережень), і оригінали таких угод не існують (не укладалися) взагалі, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із залишенням заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення МАК при ТПП Українибез розгляду.

У січні 2026 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило в її задоволенні відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, посилаючись на те, що це судове рішення є законним і обґрунтованим.

Рух справи 

Верховний Суд ухвалою від 13 січня 2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою і надав сторонам строк для подання відзиву. Витребував з Київського апеляційного суду матеріали справи.

21 січня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 29 січня 2026 року призначив справу до розгляду.

Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи

Представник ТОВ «Лампочка» просив апеляційну скаргу задовольнити. 

Представник ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»заперечував проти задоволення апеляційної скарги. 

Фактичні обставини справи

Суд установив, що ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до МАК при ТПП України з позовом до ТОВ «Лампочка» про стягнення коштів.

Підставою для звернення ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» до МАК при ТПП Українистали арбітражні застереження, які містяться в розділі «Арбітраж» букінг-нота на перевезення вантажу від 23 травня 2022 року № KFO/220523-216, від 31 травня 2022 року № KFO/220531-250, від 21 червня 2022 року № KFO/220621-320, від 27 червня 2022 року № KFO/220627-336, від 29 червня 2022 року № KFO/220629-355, згідно з якими:
«Усі спори, що виникають та пов`язані з цим контрактом, вирішуються шляхом переговорів. Усі спори, розбіжності чи вимоги, які вникають із цієї букінг-ноти, підлягають вирішенню у МАК при ТПП Українизгідно з її Регламентом. Правом, яке регулює цей договір, є матеріальне право України та Братиславські угоди. Арбітражна комісія складається з одного арбітра, голови МАК при ТПП України. Мовою арбітражу є українська».

Рішенням МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року № 1/2024 частково задоволено позов ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» та стягнено з ТОВ «Лампочка» на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» демередж у сумі 3 541 560,35 грн, пеню в сумі 874 760,38 грн, інфляційні нарахування у сумі 194 998,31 грн, 3 % річних у розмірі 143 676,17 грн та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору в сумі 269 585,23 грн, а всього 5 024 580,44 грн.

У зв`язку з тим що боржник добровільно не виконав вказане рішення МАК при ТПП України від 31 березня 2025 року у справі № 1/2024, ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання вказаного рішення.

ТОВ «Лампочка», заперечуючи проти наявності підстав для визнання та надання дозволу на виконання рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року у справі № 1/2024, оскаржило його до суду, звернувшись до Київського апеляційного суду із заявою про скасування зазначеного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року у справі № 824/67/25 у задоволенні заяви ТОВ «Лампочка» про скасування рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 відмовлено. Рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року у справі № 1/2024 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Лампочка» задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року змінено, виключено з мотивувальної частини ухвали посилання на те, що позовні вимоги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» є обґрунтованими, заявлені в межах позовної давності і підлягають задоволенню. В іншій частині ухвалу Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року залишено без змін.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України визначено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею. Суд може зупинити провадження у справі за заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо в провадженні суду є заява про скасування цього рішення, - до набрання законної сили ухвалою суду, якою вирішена така заява. До постановлення ухвали по суті поданої заяви про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу будь-яка сторона арбітражного розгляду в установлені законом порядку та строки має право звернутися до суду із заявою про скасування цього ж рішення та просити розглянути його спільно із заявою про надання дозволу на виконання цього рішення в одному провадженні. Про спільний розгляд заяви про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу і заяви про його скасування та об`єднання їх в одне провадження суд постановляє ухвалу в день надходження до суду заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, а якщо це неможливо, - не пізніше наступного дня. До заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу застосовуються загальні положення, передбачені статтями 454, 455 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Остаточне рішення у справі № 1/2024 за позовом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» до ТОВ «Лампочка» про стягнення коштівухвалене 31 березня 2025 року, а заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання вказаного рішення подано у жовтні 2025 року, тому висновок суду про дотримання строків звернення із такою заявою є правильним.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Статтею 476 ЦПК України визначено, що заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається у письмовій формі і має бути підписана особою, на користь якої прийнято рішення міжнародного комерційного арбітражу, або її представником. У заяві про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) найменування (за наявності) і склад міжнародного комерційного арбітражу, який прийняв рішення, за яким має бути виданий виконавчий лист; 3) імена (найменування) учасників арбітражного розгляду (їх представників), їх місце проживання (перебування) чи місцезнаходження; 4) дата і місце прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем; 5) дата отримання рішення міжнародного комерційного арбітражу особою, яка звернулася із заявою; 6) вимога заявника про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу. До заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу додаються: 1) оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або нотаріально завірена копія такого рішення; 2) оригінал арбітражної угоди або нотаріально завірена копія такої угоди; 3) документ, що підтверджує сплату судового збору; 4) копії заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу відповідно до кількості учасників судового розгляду, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу; 5) довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження особи на підписання заяви; 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених у пунктах 1-3 та 5 цієї частини документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, якщо вони викладені іншою мовою. У випадку подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу в електронній формі документи, зазначені в пунктах 1, 2 частини четвертої цієї статті, можуть подаватися в копіях, проте заявник повинен надати такі документи до суду до початку судового розгляду вказаної заяви. У разі неподання вказаних документів заява повертається без розгляду, про що судом постановляється відповідна ухвала.

У статті 478 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статей 459, 478 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви щодо його визнання.

Київський апеляційний суд встановив та вказав, що заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року відповідає вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, адже з матеріалів справи відомо, що ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» на виконання частини шостої статті 376 ЦПК України додало нотаріально засвідчену копію рішення МАК при ТПП Українивід 31 березня 2025 року у справі № 1/2004; нотаріально засвідчені букінг-ноти на перевезення вантажу від 23 травня 2022 року № KFO/220523-216, від 31 травня 2022 року № KFO/220531-250, від 21 червня 2022 року № KFO/220621-320, від 27 червня 2022 року № KFO/220627-336, від 29 червня 2022 року № KFO/220629-355, отже, аргументи апеляційної скарги про те, що заявник не надав оригіналів договорів (букінг-нот), які містять арбітражні застереження, є безпідставними, оскільки законом передбачена можливість надання нотаріально завірених копій таких угод, а також завіреної копії арбітражного рішення.

За таких обставин немає підстав для залишення заяви без розгляду на підставі частини шостої статті 476 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись статтями 24, 259, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лампочка» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Повний текст постанови складений 16 березня 2026 року.

Судді: 	А. Ю. Зайцев	
		
	Є. В. Коротенко 	
		
	М. Ю. Тітов