ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 920/1557/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.
секретаря судового засідання - Дерлі І.І.
за участю представників сторін:
позивача - Вагоровська А.Е.
відповідача - 1 - не з`явився
відповідача - 2 - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Агро"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 (у складі колегії суддів: Гончарова С.А. (головуючого), Тищенко О.В., Тарасенко К.В.)
та рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2025 (суддя Резніченко О.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Агро"
до 1. Синівської сільської ради Роменського району Сумської області
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фермерське господарство "Обрій"
про визнання поновленим договору оренди, визнання відсутнім права оренди

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст та підстави позовних вимог
1.1. 30.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "СК-Агро" (далі - ТОВ "СК-Агро", Позивач, Скаржник,) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Синівської сільської ради Роменського району Сумської області (далі - Синівська сільрада, Відповідач-1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фермерське господарство "Обрій" (далі - ТОВ "ФГ "Обрій", Відповідач-2) і просило суд:
1) визнати поновленим договір оренди землі від 07.12.2016 №515 на земельні ділянки загальною площею 3,076, у тому числі: рілля - 3,0431 га, сіножаті - 0,2752 га, з кадастровими номерами: 5923285600:01:005:0041; 5923285600:01:004:0148, а у зв`язку з інвентаризацією земель, які знаходяться в адміністративних межах Синівської сільради - актуальні кадастрові номери: 5923285600:01:005:0125, 5923285600:01:004:0313 (право оренди зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17.01.2017) на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі №515, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції, яка наведена у пункті 1 прохальної частини позову; 
2) визнати відсутнім право оренди ТОВ "ФГ "Обрій" на земельні ділянки з кадастровими номерами 5923285600:01:005:0125 загальною площею: 3,0341 га та 5923285600:01:004:0313 загальною площею: 0,2752 га.
1.2. Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач-1, всупереч діючому законодавству, прийняв 24.03.2023 рішення про передачу Відповідачу-2 в оренду земельних ділянок, які вже перебували в оренді Позивача на підставі договору оренди від 07.12.2016.
ТОВ "СК-Агро" зазначає, що 07.12.2016 між ним та Саївською сільською радою Липоводолинського району Сумської області (правонаступником якої є Синівська сільрада) було укладено договір №515 оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 5923285600:01:005:0041 та 5923285600:01:004:0148, що входять до складу спадщини та перебувають в управлінні сільської ради (далі - Договір оренди № 515). 
Строк дії договору до 07.12.2023.
За доводами Позивача, він відповідно до пункту 3.3 Договору оренди № 515 скористався переважним правом на його поновлення на новий строк та 25.09.2023 нарочно подав Відповідачу-1 лист-повідомлення з проектом додаткової угоди. У листі-повідомленні ТОВ "СК-Агро" зазначило, що у зв`язку з інвентаризацією земель були змінені кадастрові номери земельних ділянок, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 5923285600:01:004:0148 на кадастровий номер 5923285600:01:004:0313, а земельної ділянки з кадастровим номером 5923285600:01:005:0041 на кадастровий номер 5923285600:01:005:0125.
Позивач упродовж всього розгляду справи послідовно зазначав, що спірні земельні ділянки, передані в оренду Відповідачу-2, не зважаючи на зміну кадастрових номерів, є тотожними до орендованих ним земельних ділянок.
Синівська сільрада 24.10.2023 відмовила Позивачу та зазначила, що його доводи про зміну кадастрових номерів земельних ділянок є помилковими, а насправді зазначені у листі-повідомленні земельні ділянки є іншими ділянками та були передані в оренду Відповідачу-2 на підставі рішення від 24.03.2023.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 02.06.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025, у задоволенні позову ТОВ "СК-Агро" відмовлено повністю.
2.2. Судові рішення мотивовані тим, що згідно положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", а також пункту 3.2 Договору оренди № 515, він міг бути поновлений на новий строк у порядку реалізації Позивачем переважного права виключно до моменту державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за Відповідачем-1, тобто до 29.04.2025. 
При цьому суди зазначили, що ТОВ "СК-Агро" не позбавлене права отримати земельні ділянки в оренду у порядку, визначеному Земельним кодексом України та Закону України "Про оренду землі".
2.3. Позивач з такими рішеннями судів не погодився та скористався правом їх касаційного оскарження.
3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи
3.1. Касаційне провадження у справі відкрито 15.01.2026 на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
3.2. У своїй касаційній скарзі ТОВ "СК-Агро" просить Суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 і прийняти нове рішення про визнання поновленим договору оренди та про визнання відсутнім права оренди.
3.3. Підставами касаційного оскарження Позивач визначив:
- неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм статті 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", а саме неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 01.04.2020 у справі №395/538/17 (щодо заборони передачі земельної ділянки в повторну оренду за наявності діючого договору оренди з первинним орендарем), від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права), від 25.10.2022 у справі № 143/591/20 (щодо належного способу захисту прав первинного орендаря);
- відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" щодо припинення договору оренди невитребуваних часток (паїв) у разі переходу права власності на них до територіальної громади саме за рішенням органу місцевого самоврядування, яке прийняте вже після звернення орендаря до суду за захистом свого порушеного права користування такою земельною ділянкою.
3.4. Відповідачі правом надати Суду відзив на касаційну скаргу не скористалися.
4. Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
4.1. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2016 між Саївською сільською радою Липоводолинського району Сумської області (правонаступником якої є Синівська сільрада відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 723-Р від 12.06.2020 "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області") та Позивачем було укладено Договір № 515 оренди земельних ділянок площею 3,325 га, у тому числі рілля - 3,050 га, сіножаті 0,275 га, з кадастровими номерами 5923285600:01:005:0041 та 5923285600:01:004:0148, що входять до складу спадщини та перебувають в управлінні сільської ради.
Строк дії Договору № 515 - до 07.12.2023. Орендна плата складає 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою.
Договір № 515 укладено на підставі рішення Саївської сільської ради від 06.12.2016 № 80-11/2016.
4.2. У матеріалах справи наявні копії списків непереоформлених земельних часток (паїв), що є додатками до Договору № 515, з яких убачається, що спірні земельні ділянки належать ОСОБА_1 (земельна частка (пай) №515, що відповідає номеру договору оренди). На підставі матеріалів справи суди встановили, що Договору оренди № 515 від 07.12.2016 присвоєно номер 515, тобто номер договору відповідає номеру паю, визначеного у додатку до рішення Синівської сільради від 06.12.2016 № 80-11/216.
4.3. Як встановлено судами та не заперечується сторонами, Позивач відповідно до пункту 3.3 Договору № 515 скористався переважним правом на його поновлення на новий строк, а саме 25.09.2023 нарочно подав Відповідачу-1 лист-повідомлення з проектом додаткової угоди. У листі-повідомленні ТОВ "СК-Агро", серед іншого, зазначило, що у зв`язку з інвентаризацією земель були змінені кадастрові номери земельних ділянок: 5923285600:01:004:0148 на кадастровий номер 5923285600:01:004:0313, а 5923285600:01:005:0041 на кадастровий номер 5923285600:01:005:0125.
4.4. У подальшому 24.10.2023 Синівська сільрада відмовила Позивачу та зазначила про помилковість його висновків щодо зміни кадастрових номерів орендованих земельних ділянок.
4.5. Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2021 рішенням Синівської сільради було затверджено "Акт проведення інвентаризації земель, власники яких померли, та формування земельних ділянок як об`єктів цивільних прав" (додаток №1 до вказаного рішення). При цьому, до Акту було включено земельний пай № 515, що належав ОСОБА_1 , загальною площею 3,325 га, у тому числі рілля - 3,050 га, сіножаті - 0,275 га. Додатком №2 до рішення Синівської сільради від 25.11.2021 визначено перелік земельних ділянок та земельних часток (паїв), власники яких померли, до якого також включено земельний пай № 515 із зазначенням власника ОСОБА_1 .
4.6. 24.03.2023 Відповідач-1 прийняв рішення "Про надання в оренду земельних ділянок, які знаходяться на території Саївського старостинського округу Синівської сільської ради, власники яких померли", яким передав в оренду ТОВ "ФГ Обрій" земельні ділянки, серед яких і пай № 515, що належить ОСОБА_1 та складається з земельних ділянок з кадастровими номерами 5923285600:01:005:0125, 5923285600:01:004:0313.
4.7. Водночас 24.03.2023 укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровим номером 5923285600:01:004:0313 загальною площею 0,2752 га (сіножаті) та з кадастровим номером 5923285600:01:005:0125 загальною площею 3,0431 га (рілля). Договори мають номери 369-2023, 368-2023 та визначають, що земельні ділянки входять до складу спадщини ОСОБА_1 .
4.8. Як вже зазначалося, 25.09.2023 Позивачем подано лист-повідомлення з проектом додаткової угоди задля поновлення Договору № 515 на новий строк у порядку реалізації свого переважного права на таке поновлення. Підставою відмови Синівська сільрада зазначила відсутність у Позивача будь-яких документів на підтвердження своїх речових прав на земельні ділянки площею 3,0431 га з кадастровим номером 5923285600:01:005:0125 та площею 0,2752 га з кадастровим номером 5923285600:01:004:0313, а тому, як наслідок, відсутність права на поновлення договірних відносин щодо цих ділянок. Водночас Синівська сільрада заперечила проти висновків Позивача про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами 5923285600:01:005:0041, 5923285600:01:004:0148 є земельними ділянками з кадастровими номерами 5923285600:01:005:0125 і 5923285600:01:004:0313. 
4.9. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 11.04.2023 Позивач отримав від Відповідача-2 письмове повідомлення, що він є орендарем спірних земельних ділянок та потребує їх отримання від ТОВ "СК Агро", чим додатково підтвердив, що йому в оренду передані саме ті земельні ділянки, що вже перебували в користуванні Позивача. Так у вказаному листі прямо зазначено про необхідність звільнити земельну ділянку, що належала ОСОБА_1 , паї № 515, № 515.01.
4.10. Суди у порядку частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України посилалися на обставини, встановлені під час розгляду справи № 920/719/23, рішенням у якій від 21.11.2023 (набуло чинності 29.03.2024 після відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Синівської сільради) було встановлено, що рішення Синівської сільради від 24.03.2023 "Про надання в оренду земельних ділянок, які знаходяться на території Саївського старостинського округу Синівської сільської ради, власники яких померли" щодо надання в оренду ТОВ "ФГ "Обрій" спірних земельних ділянок порушує права Позивача як землекористувача земельних ділянок за діючими договорами оренди. Предметом дослідження у справі у справі 920/719/23 були, серед інших, права на земельні ділянки з кадастровими номерами 5923285600:01:005:0041 та 5923285600:01:004:0148.
4.11. У подальшому спірні земельні ділянки рішенням Відповідача-1 від 10.04.2025 "Про визнання земельних ділянок належними до комунальної власності та забезпечення проведення державної реєстрації права власності" було визначено належними до комунальної власності Синівської сільської територіальної громади, а 29.04.2025 було проведено державну реєстрацію такого права.
Рішення Синівської сільради від 10.04.2025 обґрунтовано тим, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 спадкоємці за заповітом і за законом не прийняли спадщину. 
4.12. В такий спосіб з урахуванням зазначених обставин справи суди попередніх інстанцій виснували, що в оренду Відповідачу-2 було передано саме ті земельні ділянки, що вже перебували в оренді Позивача та право на які є предметом спору у цій справі. Тобто Синівською сільрадою 24.03.2023 повторно передано в оренду земельні ділянки, вже передані 07.12.2016 строком до 07.12.2023.
При цьому суди попередніх інстанцій зазначили, що чинним законодавством України не передбачено право сільської ради передавати у користування (оренду) невитребувані та неуспадковані частки (паї), які вже перебувають в користуванні (оренді) іншої особи на належній правовій підставі.
4.13. Договором оренди № 515 (пункт 3.2) було передбачено, що у разі державної реєстрації права власності на земельну ділянку спадкоємця або набрання законної сили рішенням суду про визнання відумерлою спадщини, до складу якої входить земельна ділянка, дія Договору припиняється, але не раніше завершення сезонних робіт, необхідних для збору врожаю на відповідних земельних ділянках. Аналогічні положення були узгоджені і у договорі оренди від 24.03.2023 з Відповідачем-2 (пункт 2): з моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку, передану в оренду за цим Договором Орендодавцем, або державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку за рішенням суду про визнання спадщини відумерлою договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.
4.14. З урахуванням викладеного суди відмовили ТОВ "СК-Агро" у задоволенні позову з огляду на те, що згідно положень статті 33 Закону України "Про оренду землі", статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", пункту 3.2 Договору оренди № 515 від 07.12.2016, цей договір міг бути поновлений на новий строк у порядку реалізації Позивачем переважного права лише до моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки, тобто до 29.04.2025. А з огляду на пред`явлення позову у справі 30.12.2024 на вказану дату право Позивача не можна вважати таким, що підлягало поновленню та, як наслідок, таким що потребує судового захисту.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, присутнього у судовому засіданні представника Позивача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
5.2. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
5.3. Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, статтею 287 Господарського процесуального кодексу України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника. Такі висновки Верховного Суду містяться у постановах, зокрема, від 17.01.2023 у справі № 910/20309/21, від 01.05.2024 у справі № 910/9635/22, від 15.01.2026 у справі № 916/411/23 та інших. 
5.4. Предметом касаційного перегляду у цій справі № 920/1557/24 є судові рішення місцевого та апеляційного суду, ухвалені за результатами вирішення спору за позовом ТОВ "СК-Агро" про визнання поновленим Договору оренди та про визнання відсутнім права оренди у ТОВ "ФГ "Обрій".
5.5. Розглянувши справу в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд зазначає наступне.
5.6. Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Відповідно до частини першої статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
5.7. Основні засади регулювання земельних відносин, зокрема порядок передачі земельних ділянок в оренду, визначає Земельний кодекс України. Так частинами першою та другою цього кодексу (в редакції, чинній на час укладення договорів оренди спірних земельних ділянок) було передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
5.8. У свою чергу відносини, пов`язані з орендою невитребуваних земельних ділянок, виділених власникам земельних часток (паїв), регулюються як Законом України "Про оренду землі", так і Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачена можливість користування на правах оренди нерозподіленими (невитребуваними) земельними ділянками, проте виключно до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності (у редакції станом на момент укладення договору оренди від 07.12.2016) та до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (у редакції станом на момент укладення договору оренди від 24.03.2023).
Тобто зазначена стаття прямо встановлює, що з моменту реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.
5.9. Суд звертає увагу, що вказані норми Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" є імперативними нормами, тобто їх застосування (у відповідній редакції) залежить виключно від факту набуття права власності власниками земельних паїв (часток) (державної реєстрації права власності) і не залежить від домовленостей сторін договору.
5.10. З урахуванням викладеного судами попередніх інстанцій обґрунтовано виснувано, що дія договору оренди від 24.03.2023 (яким спірні земельні ділянки передані Відповідачу-2) припинилася з моменту державної реєстрації права власності на ці земельні ділянки з кадастровими номерами: 5923285600:01:005:0125 та 5923285600:01:004:0313 за територіальною громадою Синівської сільської ради, тобто з 29.04.2025. 
5.11. Так само обґрунтованими є висновки судів про те, що Договір оренди № 515 міг бути поновлений на новий строк у порядку реалізації Позивачем відповідного переважного права лише до моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки, тобто до 29.04.2025. 
Наведене узгоджується як з вимогами статті 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", так і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.11.2023 у справі №906/1314/21, та умовами пункту 3.2 договору оренди від 07.12.2016. 
5.12. За таких обставин Верховний Суд додатково зазначає, що з огляду на зміну власника земельні ділянки можуть бути передані в оренду на загальних підставах з дотриманням вимог Земельного кодексу України, зокрема статті 134, та Закону України "Про оренду землі".
5.13. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Позивач подав Синівській сільраді лист-повідомлення з проектом додаткової угоди задля поновлення Договору № 515 на новий строк 25.09.2023, тобто у встановлений законом та передбачений договором строк. Проте у подальшому на бездіяльність сільської ради як орендодавця заявник не зреагував, інших заходів задля приведення існуючих правовідносин у правову площину не вжив, а до суду з позовом у цій справі звернувся лише 30.12.2024. 
5.14. Враховуючи вищевикладене суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання поновленим Договору оренди землі від 07.12.2016 № 515.
5.15. Натомість, як вже зазначалося, зважаючи на обставини справи, що склалися на даний час, Позивач не позбавлений права звернутися за отриманням в оренду спірних земельних ділянок у порядку, визначеному Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".
5.16. Щодо позовної вимоги про визнання відсутнім права оренди на спірні земельні ділянки у ТОВ "ФГ "Обрій" Верховний Суд зазначає наступне.
Позов ТОВ "СК-Агро" у цій частині обґрунтований тим, що йому було безпідставно відмовлено у поновленні Договору № 515, а натомість орендовані земельні ділянки ще під час дії цього договору вже були передані в оренду Відповідачу-2 на підставі іншого договору оренди від 24.03.2023. Також Позивач зазначив про подвійне порушення своїх прав: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном шляхом реєстрації на нього права оренди). За таких обставин, за доводами Позивача, належним способом захисту його прав (як "первісного" орендаря) є спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної) та про визнання відсутнім права оренди "наступного" орендаря.
Такий спосіб захисту дійсно може бути належним та ефективним з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у зазначеній Скаржником у касаційній сказі постанові від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18. Проте колегія суддів зазначає, що в такий спосіб могли бути захищені права лише того орендаря, право якого не припинено.
Зважаючи на наведені обґрунтування та з урахуванням обставин цієї справи № 920/1557/24 Верховний Суд зазначає, що така позовна вимога (визнання відсутнім права оренди у іншого орендаря) вже не могла бути заявлена Позивачем 30.12.2024 (дата пред`явлення позову у справі), оскільки на вказану дату ТОВ "СК- Агро" вже не мало законних майнових прав на спірні земельні ділянки, тому, як наслідок, не мало права пред`являти таку позовну вимогу. 
В такий спосіб наведені Позивачем у касаційній скарзі правові висновки Верховного Суду, сформовані у справах № 395/538/17, № 143/591/20 та у вищевказаній справі № 610/1030/18 та не можуть бути застосовані до спірних у цій справі № 920/1557/24 правовідносин, оскільки врегульовують спори за участю виключно орендарів, право яких існує на момент пред`явлення позову.
5.17. Як наслідок та зважаючи на відсутність підстав для поновлення Договору оренди № 515 (в редакції додаткової угоди) не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання відсутнім права оренди ТОВ "ФГ "Обрій" саме з підстав, визначених у позовній заяві. В такий спосіб колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволені відповідної позовної вимоги ТОВ "СК-Агро".
5.18. Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що при касаційному оскарженні судових рішень з таких підстав, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Про такий підхід зазначено, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 23.05.2023 у справі № 910/10442/21, від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19, від 24.07.2024 у справі № 912/1863/23.
У разі подання касаційної скарги на підставі вказаного пункту, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Про це Верховний Суд зазначав у постановах від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 18.05.2023 у справі № 927/1177/21, від 04.04.2023 у справі № 902/311/22.
Колегія суддів додатково звертає увагу, що норми земельного законодавства, зокрема статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", чітко та однозначно визначають, що з моменту реєстрації права власності на земельну ділянку, власники якої невідомі або не прийняли спадщину, договір оренди цієї ділянки припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.
В такий спосіб вказані норми закону є імперативними та однозначними, а їх застосування залежить виключно від факту набуття права власності на земельний пай (частку), тобто державної реєстрації такого права. 
З наведеного випливає, що для припинення договору оренди невитребуваної земельної частки (паю) достатньо самого лише факту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку без огляду на підстави такої реєстрації (за рішенням суду чи за рішенням органу місцевого самоврядування), на домовленості сторін договору тощо.
Вищевикладене виключає необхідність формування правового висновку Верховного Суду з означеного Скаржником питання, а саме щодо припинення договору оренди невитребуваних часток (паїв) у разі переходу права власності на них до територіальної громади за рішенням Синівської сільради.
5.19. В такий спосіб наведена Скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій.
5.20. Інші доводи Скаржника не спростовують обґрунтованості висновків судів, а спрямовані на переоцінку обставин справи та на спонукання Верховного Суду до ухвалення рішення про задоволення позову. 
5.21. Зважаючи на викладене колегія суддів зазначає про дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та, як наслідок, приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних ТОВ "СК-Агро" судових рішень і для задоволення його касаційної скарги.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
6.3. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Частина друга статті 309 Господарського процесуального кодексу України застерігає від скасування правильного по суті і законного рішення з одних лише формальних міркувань.
6.4. За таких обставин та з огляду на непідтвердження доводів Скаржника колегія суддів вважає, що касаційна скарга ТОВ "СК-Агро" підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - залишенню в силі.

7. Розподіл судових витрат
7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на Скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Агро" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 та рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2025 у справі № 920/1557/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко