УХВАЛА

27 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 903/43/22 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Бакуліної С.В.,
розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про відвід суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д.
у справі № 903/43/22
за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
до 1.  ОСОБА_1 , 
2. ОСОБА_2 , 
3. ОСОБА_3 , 
4. ОСОБА_4 , 
5. ОСОБА_5 , 
6. ОСОБА_6 , 
7. ОСОБА_7 , 
8. ОСОБА_8 
про стягнення 123 261 672,49 грн,
ВСТАНОВИВ:
1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення солідарно шкоди в розмірі 123 261 672, 49 грн, яка виникла внаслідок здійснення відповідачами, що є пов`язаними особами банку (в розумінні статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), операцій, які прямо суперечили інтересам товариства.
2. Господарський суд Волинської області рішенням від 30.09.2025 у справі №903/43/22 позов задовольнив повністю. 
Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах кредиторів Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", шкоду (збитки) в розмірі 123 261 672,49 грн.
3. Господарський суд Волинської області додатковим рішенням від 03.11.2025 у справі №903/43/22 стягнув у дохід Державного бюджету України з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 по 108 543,75 грн з кожного витрат по сплаті судового збору.
Стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по 162 500 грн з кожного витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк".
4. Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 18.12.2025 залишив без змін рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025 та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 у справі №903/43/22.
5.  ОСОБА_5 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі №903/43/22.
6. Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.01.2026 справу №903/43/22 передано колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Губенко Н.М. - головуючий, Баранець О.М., Кондратова І.Д.
7. Верховний Суд ухвалою від 27.01.2026 залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_5 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом також - ГПК) із наданням скаржниці строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення визначених Судом недоліків.
8. З огляду на виконання скаржницею у встановлений строк вимог ухвали Верховного Суду від 27.01.2026 щодо усунення недоліків оформлення касаційної скарги, ухвалою від 11.02.2026 Верховний Суд, зокрема, відкрив касаційне провадження у справі №903/43/22 за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025. Призначив касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.03.2026 об 11:30 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №209.
9. 20.02.2026 до Верховного Суду надійшла заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. від розгляду справи №903/43/22, мотивована тим, що ці судді є постійними учасниками судових колегій під час розгляду Верховним Судом позовних заяв Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у яких вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин, які виникли між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та посадовими особами ПАТ "Західінкомбанк", що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому, об`єктивному розгляду справи та прямо суперечить статтям 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).
10. За твердженнями заявника, наведені обставини викликають обґрунтовані сумніви в можливості безстороннього, неупередженого та об`єктивного розгляду цієї справи колегією суддів Верховного Суду за участю суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д., з огляду на таке:
(1) Верховний Суд ( Кондратова І.Д. - головуючий суддя; судді - Губенко Н.М., Студенець В.І.) постановою від 01.08.2023 у справі №910/9833/21 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023, якими було задоволено позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; справу №910/9833/21 передав на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 
Правові висновки, викладені вказаною колегією суддів, як підстава скасування рішень судів попередніх інстанцій, прямо суперечили висновкам палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду, викладеним в абсолютно аналогічній постанові від 05.02.2024 у справі № 910/4149/21, в якій, в тому числі, судді Губенко Н.М. та Кондратова І.Д. висловили окрему думку, проте більшістю голосів касаційна скарга була залишена без задоволення, а постанова Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 - без змін;
(2) Верховний Суд (Губенко Н. М. - головуючий суддя; судді Баранець О. М., Вронська Г. О.) постановою від 12.12.2023 у справі №927/561/21 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022, якою було задоволено позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; справу №927/561/21 передав на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 
Суддя Вронська Г.О. висловила окрему думку, в якій, з посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 04.12.2018 у справі №910/21493/17, від 25.05.2021 у справі №910/11027/18, від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, норми Господарського кодексу України, Закону України "Про заставу", Закону України "Про акціонерні товариства", Закону України "Про банки і банківську діяльність", Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", дійшла висновку, що "оскільки Позивачем було доведено повний склад цивільного правопорушення Відповідачів, а саме неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вину заподіювача шкоди, яка відповідно до усталеної практики Верховного Суду та викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 23.01.2018 у справі №686/20040/2012, від 06.02.2018 у справі №334/9899/14-ц презюмується, апеляційний суд дійшов правомірного висновку, що заявлений позов є вмотивованим та обґрунтованим.
81. За вказаних обставин, я вважаю, що судом апеляційної інстанції надано оцінку доводів сторін, яка ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів, та з`ясовано обставин, які є предметом доказування, тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги Відповідача-2, скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі №927/561/21 та передачі справи №927/561/21 на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.";
(3) Верховний Суд ( Губенко Н. М. - головуючий суддя; судді Вронська Г. О., Кондратова І. Д.) постановою від 11.11.2025 у справі №758/5941/20 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі №758/5941/20, якою було задоволено позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; справу №758/5941/20 передав на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 
У справі №758/5941/20 позовна заява Фонду гарантування подавалася до колишнього Голови правління ПАТ "Енергобанк" на підставі обвинувального вироку Подільського районного суду міста Києва від 20.06.2017 у справі №758/7786/17, ухваленого за наслідками розгляду кримінального провадження №12016000000000008, яким встановлено, що ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді Голови правління ПАТ "Енергобанк", вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України, а її дії (бездіяльність) спричинили нанесення матеріальної шкоди банку у вигляді недоотримання ліквідаційної маси ПАТ "Енергобанк" в сумі 15 749 729,36 доларів США. 
За аналогічних обставин, на підставі обвинувального вироку суду, було притягнуто до відповідальності колишнього Голову правління АТ "Банк "Таврика" у справі №753/2965/20 (позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено повністю), та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.09.2021 у справі №753/2965/20 викладено певні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Однак, судді Верховного Суду Кондратова І.Д. та Губенко Н.М., скасовуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі №758/5941/20, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2025 року по справі №758/5941/20 не зазначили мотивів, чому останні відхилили аргументи позивача про необхідність врахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.09.2021 у справі №753/2965/20, та не врахували фактів, що були викладені в обвинувальному вироку Подільського районного суду м. Києва від 20.06.2017 у справі №758/7786/17, хоча суть спору та правове регулювання спірних правовідносин у справах №758/5941/20 та №753/2965/20 є подібними, майже ідентичними;
(4) Верховний Суд ( Кондратова І. Д. - головуючий суддя; судді - Губенко Н. М., Студенець В. І.) постановою від 27.05.2025 у справі №910/13722/22 залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024, якими відмовлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволенні позову повністю з підстав пропуску позовної давності.
У той же час у справі №910/13722/22 Суд проігнорував висновки судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 04.06.2024 у справі №916/3724/21, розгляд якої відбувся, в тому числі, й за участю суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д.
11. За наведених обставин, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить відвести суддів Губенко Н.М. та Кондратову І.Д. від касаційного розгляду справи №903/43/22, оскільки вважає, що ці судді системно скасовують рішення, ухвалені на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, або ж залишають в силі рішення про відмову у задоволенні позову, вибірково застосовують судову практику, постійно висловлюють незгоду з правовими позиціями своїх колег, що свідчить про заздалегідь сформоване упереджене ставлення до позовів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тощо.
12. Відповідно до частин першої-третьої статті 39 ГПК питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
13. Верховний Суд ухвалою від 25.02.2026 заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. від касаційного розгляду справи №903/43/22 визнав необґрунтованою. Передав матеріали справи №903/43/22, наявні в суді касаційної інстанції, на автоматичний розподіл для визначення судді з розгляду заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. від касаційного розгляду справи №903/43/22.
14. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2026 (дата та час початку/закінчення розподілу: 2026-02-26 17:24:29/2026-02-26 17:24:51) заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. від розгляду справи №903/43/22 передано для розгляду судді Бакуліній С.В.
15. 26.02.2026 до Верховного Суду надійшли заперечення на заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. від касаційного розгляду справи №903/43/22, в яких (запереченнях) ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні відповідної заяви, так як вважає, що мотиви заявника фактично зводяться до незгоди із судовими рішеннями, постановленими за участю суддів Верховного Суду Губенко Н.М. та Кондратової І.Д., а саме до незгоди з постановами від 01.08.2023 у справі №910/9833/21, від 12.12.2023 у справі №927/561/21 та від 11.11.2025 у справі №758/5941/20 та інш., що в силу частини четвертої статті 35 ГПК не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу. Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. або їх необ`єктивність під час розгляду справи № 903/43/22, заявник не наводить.
16. Розглянувши вказану заяву, Верховний Суд у складі судді Бакуліної С.В. дійшов висновку, що вказана заява є необґрунтованою та в її задоволенні необхідно відмовити з огляду на таке.
17. Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК.
18. У силу положень частин 2 та 3 статті 38 ГПК з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.
19. Відповідно до норми пункту 5 частини першої статті 35 ГПК, на підставі якої заявлено відповідний відвід у цій справі, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
20. Наведені норми передбачають обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.
21. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
22. Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
23. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:
- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
24. При цьому особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).
25. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:
- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пункти 27, 28, З0 рішення у справі "Fey v. Austria" від 24.02.1993; пункт 42 рішення у справі "Wettstein v. Switzerland", №33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ;
- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 64 рішення у справі "Бочан проти України", від 03.05.2007 №7577/02);
- окремо від поведінки суддів необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі "Газета "Україна-центр" проти України");
- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (пункт 38 рішення у справі "Pullarv. United Kingdom" від 10.06.1996).
26. З аналізу підпункту 5 частини першої статті 35 ГПК та статті 6 Конвенції Суд висновує, що особиста неупередженість судді є презумпцією, законодавством не встановлюється вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді за підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді/ колегії суддів.
27. Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК, адже об`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
28. У контексті наведеного Суд враховує, що доводи заявника, наведені в пунктах 9-11 цієї ухвали, по суті зводяться до лише незгоди з ухваленими Верховним Судом за участю суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. постановами від 01.08.2023 у справі №910/9833/21, від 12.12.2023 у справі №927/561/21, від 27.05.2025 у справі №910/13722/22, від 11.11.2025 у справі №758/5941/20, тоді як норми частини четвертої статті 35 ГПК імперативно визначають, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
29. Рішення або окрема думка в іншій справі висловлена публічно думка щодо юридичного питання (правова оцінка), висловлена зокрема і у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
30. Відтак, сама по собі незгода заявника з рішеннями Верховного Суду, ухваленими за участю суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д., зокрема, з результатами розгляду відповідних справа та/або наведеними мотивами, не свідчить про упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість цих суддів та не є підставою для їх відводу відповідно до наведених норм ГПК від розгляду цієї справи №902/53/22.
31. При цьому Суд враховує, що будь-яких інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності вказаних суддів, заявник за текстом поданої ним заяви не наводить.
32. З огляду на вищевикладене, Суд дійшов висновку, що наведені заявником доводи є такими, що не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на обставини, які викликають сумнів у неупередженості суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. та могли б бути підставою для їх відводу у розумінні статей 35, 36 ГПК, відтак у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. від розгляду цієї справи №903/43/22 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1.Відмовити у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Губенко Н.М. та Кондратової І.Д. від розгляду справи №903/43/22.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Бакуліна