ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року
м. Київ
cправа № 910/5155/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г. М. - головуючий, Краснов Є. В., Могил С. К.,
секретар судового засідання Зайченко О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства ?Національна енергетична компанія ?Укренерго?
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 (колегія суддів: Коробенко Г. П. - головуючий, Тарасенко К. В., Хрипун О. О.) та рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2025 (суддя Грєхова О. А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення коштів
за участю:
позивача: Лаврищев В. В. (адвокат)
відповідача: Салівон В. І. (адвокат)
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ, Товариство) "Дніпровські енергетичні послуги" звернулося до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства ?Національна енергетична компанія ?Укренерго? (далі - ПрАТ ?НЕК ?Укренерго?, Компанія) про стягнення 199 866 486,35 грн.
1.2 Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 27.06.2019 № 0145-09021 в частині здійснення розрахунків.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025, позов задоволено.
2.2 Суд виходив із того, що відповідач оплату отриманих у вересні - грудні 2024 року послуг за договором у повному обсязі не здійснив. Також суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, встановив, що стягненню з відповідача підлягають 3 % річних у розмірі 1 965 940,92 грн та інфляційні втрати в розмірі 8 884 745,49 грн.
2.3 Щодо клопотання відповідача про зменшення 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначив про відсутність таких підстав, оскільки відповідач не довів наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення розміру нарахувань у порядку частини 2 статті 625 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.
3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1 У касаційній скарзі відповідач просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
3.2 Скаржник вважає, що суди неправильно застосували норми права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування до спірних правовідносин частини 1 статті 614 ЦК України (щодо наявності вини за порушення зобов`язання) у поєднанні з пунктом 13.4 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26.04.2019 № 641 (у редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 13.12.2019 № 2802), частини 1 статті 4, пункту 4 частини 3 статті 6, пункту 23 частини 1, частини 8 статті 33, частини 7 статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії", статті 1, частини 1 статті 3, частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" в контексті висновків апеляційного суду (пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).
3.3 У відзиві позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги. Позивач вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, оскільки такий сформований Верховним Судом у постановах від 23.03.2023 по справі № 910/1193/22, 20.08.2025 у справі № 910/15292/24 та від 09.12.2025 у справі № 910/16204/24.
4. Мотивувальна частина
4.1 Суди встановили, що 27 червня 2019 року між ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" (далі - постачальник послуг, позивач) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - замовник, відповідач) укладено Договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0145-09021 (договір), за умовами якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат Постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає Замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених договором (пункт 1.1).
4.2 Згідно з пунктом 1.2 Договору замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов договору.
4.3 Згідно з підпунктом 4 пункту 3.3 Договору замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.
4.4 Цей договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2024 (пункт 8.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 14.08.2024 № 9).
4.5 При цьому наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2019 № 321 Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" перетворено у Приватне акціонерне товариства (ПрАТ), 100% акцій якого належить державі та не підлягають відчуженню, затверджено статут новоутвореного підприємства. Новоутворене Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго".
4.6 На виконання умов договору сторонами складено та підписано Акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг від 30.09.2024 № 09/2024 на суму 127 987 031,95 грн, від 31.10.2024 № 10/2024 на суму 80 310 422,59 грн, від 30.11.2024 № 11/2024 на суму 28 648 491,00 грн, від 31.12.2024 № 12/2024 на суму 6 621 698,74 грн.
4.7 Відповідач оплату заборгованості за цим Договором в повному обсязі за період з вересня по грудень 2024 року не здійснив.
4.8 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.9 За приписами пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4.10 Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
4.11 Тобто положення пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
4.12 У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
4.13 Суди попередніх інстанцій встановили, що сторони уклали договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
4.14 У касаційній скарзі скаржник, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що значні суми боргів учасників ринку за договорами про надання послуг з передачі електричної енергії не давали і не дають можливості відповідачу вчасно здійснювати розрахунки з постачальниками універсальних послуг. Тому відповідач був вимушений оплачувати послуги щодо забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за рахунок власних коштів за фінансової можливості. При цьому законодавством не передбачено інші джерела покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, визначеним у затвердженій НКРЕКП структурі тарифу.
4.15 Крім того, зазначив про те, що суди, застосовуючи лише Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26.04.2019 № 641, не врахували того, що спірні взаємовідносини сторін у цій справі виникли у період після введення воєнного стану в Україні. При цьому тариф на послуги у 2024 році був затверджений постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2322 та відповідно до затвердженої структури тарифу, в його розрахунок включено витрати на виконання ПрАТ ?НЕК ?Укренерго? спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (для приватних домогосподарств) у розмірі 3 929 409,00 грн (без ПДВ).
4.16 Аналіз предмета та підстав позову, спірних правовідносин у справі в контексті позовних вимог та вимог касаційної скарги дає Суду підстави вважати, що цей договір укладений учасниками спірних правовідносин на підставі законодавства України, що визначає правові засади функціонування ринку електричної енергії України, зокрема, ЦК України, Закону України "Про ринок електричної енергії.
4.17 Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
4.18 Функції, права та обов`язки оператора системи передачі - юридичної особи, яка відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії визначені статтею 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
4.19 Згідно із частиною 8 статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі відповідно до цього Закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків. Оператор системи передачі для забезпечення загальносуспільних інтересів придбаває послуги, які надаються йому на обов`язковій основі суб`єктами ринку, визначеними відповідно до цього Закону, на підставі договору про надання послуг для забезпечення загальносуспільних інтересів, типова форма якого затверджується Регулятором.
4.20 З метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (частина 1 статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії").
4.21 До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема, забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (пункт 1 частини 2 статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії").
4.22 За приписами частини 6 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, з урахуванням доходу постачальника універсальних послуг від продажу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.
4.23 Суди встановили, що згідно з положеннями статей 33, 62, 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" на відповідача, який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України, та на позивача, котрий виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
4.24 НКРЕКП постановою від 26.04.2019 № 641 (із змінами) затвердила Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел (далі - Порядок).
4.25 Згідно із пунктами 15.2-15.4 Порядку протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. Після усунення наданих ОСП обґрунтованих зауважень, ПУП повторно направляє до ОСП підписані зі своєї сторони акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та відповідні розрахунки вартості послуги. Протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження. ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.
4.26 НКРЕКП у відповідний період був затверджений розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих постачальниками універсальних послуг, а саме: за вересень 2024 року ? постановою НКРЕКП від 29.10.2024 № 1855 (з урахуванням змін внесених постановою від 04.12.2024 № 2057) у сумі 106 655 859,96 грн (без ПДВ); за жовтень 2024 року ? постановою НКРЕКП від 26.11.2024 № 2017 у сумі 66 925 352,16 грн (без ПДВ); за листопад 2024 року ? постановою НКРЕКП від 24.12.2024 № 2364 (з урахуванням змін внесених постановою від 21.01.2025 № 77) у сумі 23 873 742,50 грн (без ПДВ); за грудень 2024 року ? постановою НКРЕКП від 28.01.2025 № 113 (з урахуванням змін внесених постановою від 04.02.2025 № 155) у сумі 5 518 082,28 грн (без ПДВ).
4.27 Суди встановили, що відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги у вересні 2024 року до 09.12.2024 включно, у жовтні 2024 року до 29.11.2024 включно, у листопаді 2024 року до 24.01.2025 включно, у грудні 2024 року до 07.02.2025 включно. Однак відповідач здійснив відповідну оплату частково та з простроченням у період з вересня 2024 року по грудень 2024 року, а тому його борг станом на дату розгляду цього спору становить 189 015 799,94 грн, оскільки матеріали справи не містять доказів такої сплати.
4.28 Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі про неможливість стягнення з нього коштів через відсутність включення відповідних витрат до структури тарифів на послуги відповідача, суд апеляційної інстанції з посиланням на правову позицію, наведену в постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/1193/22, відхилив з тих підстав, що факт відсутності бюджетного фінансування не може звільняти відповідача від виконання його договірних зобов`язань щодо оплати наданих послуг.
4.29 З огляду на викладене доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зазначених висновків судів про наявність підстав для задоволення позову не спростовують, тому відсутні правові підстави для скасування судових рішень.
4.30 При цьому посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини (стаття 614 ЦК України, пунктом 13.4 Порядку № 641, Закону України "Про ринок електричної енергії", Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг"), відхиляються Верховним Судом, оскільки із поданих скаржником та досліджених судами попередніх інстанцій доказів не вбачається, що мали місце обставини, які звільняють відповідача від відповідальності у цьому спорі.
4.31 Такі висновки узгоджуються із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16.
4.32 Таким чином, вказані скаржником обставини не виключають можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права, а наведені ним доводи в касаційній скарзі не вважаються випадком, зокрема, який виключає відповідальність відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання.
4.33 Подібна правова позиція застосована Верховний Судом у постанові від 13.01.2026 у справі № 910/14710/23.
4.34 Крім того, враховуючи те, що відповідач вартість послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період у визначений строк не сплатив, це є підставою для задоволення позову в частині вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.
4.35 Колегія суддів зазначає, що за змістом касаційної скарги скаржник не заперечує суму нарахування, а лише акцентує увагу на тому, що сплата інфляційних втрат та 3 % річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами. Зазначає, що він не користується не користується коштами, які мали бути сплачені на користь позивача, а тому, враховуючи, що відповідач не вважає прострочення виконання грошових зобов`язань за спірним договором через свою вину, стягнення з нього інфляційних втрат та 3 % річних також є необґрунтованим.
4.36 Однак як сам скаржник зазначив у касаційній скарзі Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.
4.37 Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
4.38 Враховуючи викладене, за результатами касаційного перегляду Суд не встановив підстав для скасування оскаржених судових рішень та відмови у позові з мотивів, наведених скаржником у касаційній скарзі. При цьому, враховуючи наявну сформовану практику, котра є застосовною до спірних правовідносин, відсутні підстави для формування висновку Верховного Суду у цій справі.
4.39 Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства ?Національна енергетична компанія ?Укренерго? у справі № 910/5155/25 залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Г. М. Мачульський
Судді Є. В. Краснов
С. К. Могил