УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 760/1833/24
провадження № 51-673ск26

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5  на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року і
встановила:
вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20 грудня 2024 року Подільським районним судом м. Києва та звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2023, у зв`язку з закінченням іспитового строку, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5  29 листопада 
2023 року приблизно о 19:57 год., перебуваючи у приміщенні холу Центрального залізничного вокзалу ст. Київ-Пасажирський, розташованому за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, а саме поряд з лентою подачі багажу, помітив на ній жіночу сумку марки «Balenciaga», яку залишила ОСОБА_6 . В цей час, у нього раптово виник злочинний умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за вищевказаною адресою підійшов до ленти подачі багажу, та шляхом вільного доступу викрав жіночу сумочку марки «Balenciaga», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходилися наступні речі: дві золотих каблучки, 585 проби, розміром (діаметром) 15 мм, вагою - одна - 1,92 грама, інша вагою 2,26 грама, які були придбані 20.07.2019 року, відповідно до висновку експерта від 21.12.2023 №СЕ-19/111/23/67617-ТВ, загальною вартістю 10268,77 гривень, навушники «Air Pods Pro», білого кольору, відповідно до висновку експерта від 08.12.2023 №СЕ-19/111-23/65206-ТВ вартість складає 3849,60 гривень, грошові кошти у сумі 4500 гривень, 7 металевих каблучок, флакон парфумів «Parfum City.com», які матеріальної цінності не становлять.
Після чого, утримуючи при собі правою рукою вказане вище викрадене майно, ОСОБА_5 відійшов від ленти подачі багажу та покинув приміщення Центрального залізничного вокзалу, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_5  спричинив майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму, що становить 18 618 гривень 40 копійок.
Таким чином,  ОСОБА_5  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі, доводи якої аналогічні викладеним у апеляційній скарзі засудженого, захисник засудженого  ОСОБА_4 зазначає про те, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Посилається на порушення норм чинного законодавства, що призвело до ухвалення несправедливого рішення. Вказує, що засудженому  ОСОБА_5  призначено надто суворе покарання, а тому просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України, оскільки останній має хронічні захворювання такі як ВІЛ -інфекція 3-ї клінічної стадії, важкі бактеріальні інфекції, хронічний вірусний гепатит - С, ішемічна хвороба серця, діфузний кардіосклероз та деформуючий остеоартроз правого кульшового суглобу. Проте судами стан здоров`я обвинуваченого не взято до уваги. Зазначає, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України ( далі - КПК України).
Мотиви Суду
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення злочинів, встановлених судами нижчих інстанцій.
Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 4 
ст. 185 КК України за обставин, установлених у вироку місцевого суду, у тому числі, на показаннях засудженого, який визнав вину частково у скоєнні інкримінованого йому діяння, в касаційній скарзі не оспорюється.
Щодо доводів касаційної скарги захисника у частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, то вони не заслуговують на увагу.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається з вироку суду першої інстанції, під час призначення покарання засудженому ОСОБА_5 було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не одружений, не має неповнолітніх дітей на утриманні, має хронічні захворювання, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та наглядом лікаря-психіатра. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Поряд з цим, суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 65 КК України, обставини кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_5 покарання у мінімальному розмірі санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яке вважав необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Із такою позицією місцевого суду погодився й суд апеляційної інстанції. Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали під час перегляду вироку суд апеляційної інстанції перевірив доводи щодо суворості покарання, викладені в апеляційній скарзі захисника засудженого, та навів переконливі мотиви, у зв`язку з якими визнав їх неприйнятними й зазначив, що підстав для пом`якшення покарання та застосування положень статей 69, 75 КК України, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
З такими висновками погоджується і колегія суддів Верховного Суду та вважає, що, урахувавши всі ці обставини, дотримуючись принципу індивідуалізації, обраний ОСОБА_5 розмір та вид покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним кримінальним законом.
Твердження захисника засудженого про те, що судами не було застосовано положень ст. 69 КК України під час призначення йому покарання, Суд вважає невмотивованими. Адже призначення покарання, нижчого від найнижчої межі чи іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, може мати місце в разі встановлення судами наявності кількох (щонайменше двох) пом`якшуючих обставин, які водночас істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально - караного діяння.
Наведені у касаційній скарзі доводи, які, на думку захисника засудженого, є підставою для застосування до нього положень ст. 69 КК України, були судам відомі та правильно оцінені ними під час вибору виду та розміру покарання у цьому провадженні, а тому аргументи захисника про необхідність призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України не заслуговують на увагу.
Крім того, аналогічні за змістом доводи про суворість покарання були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належно розглянув апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 і вмотивовано відмовив у її задоволенні. За змістом копії ухвали апеляційного суду від 25 листопада 2025 року, у ній із посиланням на фактичні дані у матеріалах кримінального провадження та норми права, якими врегульовано порядок призначення покарання, надано вичерпні відповіді на всі аргументи сторони захисту.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
постановила:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5  на вирок Солом`янського районного суду 
м. Києва від 30 квітня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 
25 листопада 2025 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3