УХВАЛА
13 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 487/2577/25
провадження № 61-2354ск26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баженов Дмитро Вікторович, на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі - ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ») про захист прав споживачів, в якому просив:
- визнати факт відсутності опалення в місцях загального користування під`їзду АДРЕСА_1 ;
- визнати протиправними нарахування ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» за надані послуги теплової енергії в місцях загального користування під`їзду АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1 ;
- скасувати в повному обсязі нарахування ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» за надані послуги теплової енергії в місцях загального користування під`їзду АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1 .
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року
у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року залишено без змін.
24 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баженов Д. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. При розгляді можливих заходів щодо судів третьої інстанції державам слід мати на увазі, що справи вже пройшли слухання в двох інших судах. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на
01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року
№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої
статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій,
є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.
Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову у цій справі є вимоги про захист прав споживачів, шляхом: визнання факту відсутності опалення в місцях загального користування під`їзду          АДРЕСА_1 ; визнання протиправними нарахувань ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» за надані послуги теплової енергії в місцях загального користування під`їзду        АДРЕСА_1 по особовому рахунку №  НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 ; скасуванняв повному обсязі нарахувань ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» за надані послуги теплової енергії в місцях загального користування під`їзду            АДРЕСА_1 по особовому рахунку №  НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .
З огляду на характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, справа № 487/2577/25 є малозначною, як справа незначної складності про захист прав споживачів, яка не належить до справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження та ціна позову в якій не перевищує шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Колегія суддів враховує мотиви судових рішень і доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються оцінки доказів у справі, та вважає, що з огляду на встановлення судами першої та апеляційної інстанцій усіх обставин справи та надання обґрунтованої правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, незгода позивача з ухваленими судовими рішеннями у цій справі не свідчить про те, що така справа має виняткове значення для учасника справи або має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі (справі незначної складності) могли б підлягати касаційному оскарженню, не встановлено Верховним Судом. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баженов Д. В., подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, і не обґрунтував наявності виключних обставин, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баженов Дмитро Вікторович, на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про захист прав споживачів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді: Ю. В. Черняк
Г. В. Коломієць
Д. Д. Луспеник