УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

16 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №260/5875/24
адміністративне провадження № К/990/52898/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Кравчука В.М., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 260/5875/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо надання оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2024;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати оновлену довідку станом на 01.01.2024.
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Закарпатський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 09.10.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025, у задоволенні позовних вимог відмовив.
На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 17.12.2025 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2024, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 та справу направити на новий судовий розгляд.
Ухвалою Верховного Суду від 05.01.2026 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для надання можливості скаржнику зазначити конкретний пункт (пункти) частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також вказати на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування (у взаємозв`язку із посиланням на конкретні підпункти "а" - "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України).
На виконання вимог зазначеної ухвали, від скаржника на адресу Верховного Суду 26.01.2026 надійшли уточнення до касаційної скарги, де скаржник, як на підставу касаційного оскарження, зазначає пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України у взаємозв`язку із посиланням на частини 2 та 3 статті 353 КАС України. Також ОСОБА_1 вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього.
Оцінюючи доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі та в уточненнях до неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути скаржнику з наступних підстав.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд в ухвалі від 05.01.2026 відхилив доводи позивача в частині неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, від 07.06.2023 у справі № 340/2148/21, оскільки обставини цієї справи та справ, які вказані скаржником, з метою обґрунтування підстав касаційного оскарження, виникли за різних фактичних обставин, у різні періоди часу, з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування.
Крім цього судом касаційної інстанції не взято до уваги посилання заявника на висновки Верховного Суду в постановах від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19, оскільки такі посилання суд визнав загальними, а скаржником не наведено мотивованих аргументів неправильного застосування норм права.
Водночас, звертаючись до Верховного Суду із уточненнями до касаційної скарги, ОСОБА_1 зазначає підставу касаційного оскарження - пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України із посиланням на частини 2 та 3 статті 353 КАС України. При цьому жодних обгрунтувань та вмотивованих аргументів в цій частини уточнення до касаційної скарги не містять.
Зокрема, посилаючись у касаційній скарзі на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник не наводить конкретних доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Також ОСОБА_1 не зазначив, які саме докази залишилися у справі не дослідженими, і які саме обставини залишилися у справі не встановленими.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що при посиланні на пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України (посилання на недослідження обставин справи) скаржником мають бути обґрунтовані заявлені підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України, а наслідком касаційного розгляду має бути направлення справи на новий судовий розгляд.
Отже, обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.
За відсутності обґрунтованих підстав, визначених пунктами 1-3 частини 4 статті 328 КАС України, суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави, передбаченої пунктом 4 частини 4 статті 328 цього Кодексу.
Не міститься й доводів про наявність обов`язкових підстав, передбачених частиною 3 статті 353 КАС України, для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.
Таким чином, Верховний Суд зазначає про відсутність належного обґрунтування касаційного оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 4 статті 328 КАС України.
Інших доводів та належних обґрунтувань цієї підстави, касаційна скарга та уточнення до неї не містять.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 260/5875/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді В.М. Кравчук

С.М. Чиркін