УХВАЛА

12 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №640/34029/21
адміністративне провадження № К/990/3846/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі №640/34029/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики України про стягнення середнього заробітку,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства енергетики України, в якому просив:
- стягнути з Міністерства енергетики України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня 2021 року по 08 листопада 2021 року у сумі 144827,05грн;
- стягнути з Міністерства енергетики України на користь позивача компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у сумі 66333 грн;
- стягнути з Міністерства енергетики України на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 березня 2021 року у справі №640/3598/20 у сумі 144827,05 грн;
- стягнути з Міністерства енергетики України на користь позивача середній заробіток за затримку виплати належних звільненому працівникові сум у розмірі 9949,95 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Міністерства енергетики України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 78494,05 грн.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
25 січня 2026 року (зареєстровано 26 січня 2026 року) до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі №200/4352/25. Скаржник просить скасувати оскаржувані рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року справу №640/34029/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник у касаційній скарзі посилається на підпункти «б», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково, тому ця справа має виняткове значення для нього як для державного службовця, якого спочатку незаконно звільнили, а потім позбавили права на законні виплати, а також те, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним рішенням та постановою, при розгляді іншої справи, тому вважає необхідним подати цю касаційну скаргу, оскільки не має іншого способу захистити свої порушені права.
Суд касаційної інстанції відхиляє твердження скаржника про неможливість спростування обставин, установлених оскаржуваними судовими рішеннями, під час розгляду іншої справи, оскільки такі доводи скаржника не відповідають змісту підпункту «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки він не зазначив, у межах якого саме іншого судового провадження такі обставини матимуть преюдиційне значення, не окреслив предмет і підстави такого спору та не навів аргументів, які б свідчили про об`єктивну неможливість їх встановлення або спростування з урахуванням положень процесуального закону.
Отже підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у даному випадку застосуванню не підлягає.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Встановлення в КАС України виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи та гарантувати особі права на остаточне та обов`язкове судове рішення.
Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.
Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.
Посилання скаржника про те, що справа становить виняткове значення для нього, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів, доводи скаржника в цій частині зводяться до незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій.
При цьому, Верховний Суд зазначає, що незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є передбачуваним процесом.
Твердження скаржника про те, що суд першої інстанції відніс цю справу до категорії справ незначної складності не відповідає обставинам справи, оскільки згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року про відкриття провадження вбачається, що суд першої інстанції не вирішував питання про віднесення справи до справ незначної складності, а здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сам по собі розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не свідчить про її віднесення до справ незначної складності та не є тотожним такій процесуальній кваліфікації, у зв`язку з чим наведені доводи ґрунтуються на ототожненні різних процесуальних інститутів, передбачених КАС України.
Оцінивши доводи касаційної скарги колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи, яка відноситься до категорій справ незначної складності.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі №640/34029/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики України про стягнення середнього заробітку.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко