УХВАЛА
25 березня 2026 року
м. Київ
справа №759/15658/23
провадження № 13-20зво26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,  
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , 
розглянула заяву обвинуваченого ОСОБА_17 про перегляд за виключними обставинами ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, Святошинського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду за період з 27.05.2023 по 24.12.2025 у зв`язку з встановленими міжнародна судова установа, юрисдикція якої визнана Україною, встановить порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом
ВСТАНОВИЛА:
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) 22 січня 2026 року ухвалив остаточне рішення у справі «Рідкодубський та інші проти України» (заява №16317/24 та 5 інших заяв, у тому числі ОСОБА_17 ) і констатував порушення стосовно ОСОБА_17 : п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) - використання припущень у зв`язку з відсутністю будь-яких обґрунтованих підстав щодо ризиків втечі або перешкоджання правосуддю, не розглянуто можливість застосування інших запобіжних заходів, наведення та повторення судами під час розгляду справи підстав, які з часом стали неналежними; п. 4 ст. 5 Конвенції - надмірна тривалість розгляду судом питання про тримання під вартою.
За допущене порушення ЄСПЛ визначив справедливу сатисфакцію - 2100 євро, які держава-відповідач має сплатити заявнику. Також ЄСПЛ зазначив і про п.5 ст. 5 Конвенції - відсутність або надання неналежного відшкодування за незаконне затримання або тримання під вартою - право на відшкодування шкоди за порушення п. 3 ст. 5 Конвенції не передбачено у національній правовій системі.
При цьому предметом розгляду ЄСПЛ були ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 23.05.2024, 10.10.2024, 17.01.2025 та ухвали Київського апеляційного суду від 25.07.2024, 11.11.2024 та 17.02.2025
Посилаючись на вищевказане рішення ЄСПЛ, обвинувачений   ОСОБА_17 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд за виключними обставинами 46 ухвал, постановлених слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва, слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва, а також Київським апеляційним судом. Вказані ухвали заявник просить скасувати та відмовити прокурору в задоволенні клопотання, а також негайно звільнити його з-під варти.
Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК України передбачено, що Велика Палата має право переглянути судові рішення у випадку, зокрема, коли міжнародна судова установа, юрисдикція якої визнана Україною, встановить порушення Україною міжнародних зобов`язань "при вирішенні справи судом".
Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що у відкритті провадження за нею належить відмовити з огляду на таке.
Одним із способів виконання рішень Європейського суду з прав людини є відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum).
Перегляд судових рішень за виключними обставинами є екстраординарною процедурою, що спрямована на виправлення суттєвих порушень (помилок), що призвели до несправедливого результату розгляду справи по суті, яка вже завершилася. 
Натомість обвинувачений у своїй заяві порушує питання про перегляд за виключними обставинами ухвал щодо тримання його під вартою, які вже вичерпали свою дію.
Однак у випадку, коли предметом перегляду є ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу, строк дії яких на момент розгляду заяви вже закінчився, застосування цієї процедури втрачає практичну мету, оскільки на сьогодні вони вже не утворюють правову підставу тримання заявника під вартою. Очевидно, що належним засобом restitutio in integrum у ситуації, коли заявник продовжує перебувати під вартою в межах кримінального провадження, розгляд якого триває, є не перегляд судових рішень у цій справі за виключними обставинами, а розгляд питання про запобіжний захід компетентним слідчим суддею (під час досудового розслідування) або судом (під час судового розгляду), рішення яких можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
При цьому ст. 459 КПК України не наділяє Велику Палату повноваженнями щодо перегляду актуальних ухвал слідчих суддів чи суду щодо продовження запобіжного заходу, які не були предметом оцінки ЄСПЛ. 
На цих підставах Велика Палата не вбачає правових підстав для відкриття провадження за заявою обвинуваченого ОСОБА_17 про перегляд за виключними обставинами наведених ним в цій заяві ухвал.
Керуючись статтями 459, 462, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за заявою обвинуваченого ОСОБА_17 про перегляд за виключними обставинами ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, Святошинського районного суду м.Києва та Київського апеляційного суду за період з 27.05.2023 по 24.12.2025.
Заяву й усі додані до неї матеріали повернути особі, яка їх подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач		ОСОБА_1 	
Судді	ОСОБА_2  ОСОБА_3  ОСОБА_4  ОСОБА_5  ОСОБА_6  ОСОБА_7  ОСОБА_8  ОСОБА_9 	ОСОБА_10  ОСОБА_11  ОСОБА_12  ОСОБА_13  ОСОБА_14  ОСОБА_15  ОСОБА_16