УХВАЛА
про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів

26 березня 2026 року 

м. Київ
справа №380/5886/22
адміністративне провадження №Зі/990/46/26
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єзеров А.А. розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар" про відвід суддів Верховного Суду Коваленко Н.В., Бучик А.Ю. та Стеценка С.Г. від участі у розгляді касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар" на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2026 року у справі №380/5886/22 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Термінал-ЛТД", про визнання протиправним і скасування рішення про затвердження містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Термінал-ЛТД", в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 10.09.2021 №791, яким для Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Термінал-ЛТД" затверджено містобудівні умови та обмеження для проєктування нового будівництва багатоквартирного будинку з підземним паркінгом та офісного будівництва з вбудованими приміщеннями короткотривалого перебування дітей зі знесенням існуючих будівель за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська 42.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 21.09.2022 в задоволенні позову відмовив.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.02.2023 скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 та ухвалив нову постанову, якою позов задовольнив.
Верховний Суд постановою від 02.07.2024 скасував постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023, справу № 380/5886/22 направив на новий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 30.10.2024 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 у справі №380/5886/22 залишив без змін.
Верховний Суд постановою від 01.05.2025 скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2024, ухвалив нове судове рішення, яким позов задовольнив.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 19.02.2026 визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар"; відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 у справ №380/5886/22; відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 у справі №380/5886/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Термінал-ЛТД", про визнання протиправним і скасування рішення про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, ТОВ "Люксар" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Коваленко Н.В. (суддя-доповідач), Бучик А.Ю., Стеценко С.Г. 
19.03.2026 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ТОВ "Люксар" про відвід суддів Коваленко Н.В., Бучик А.Ю., Стеценка С.Г. від участі у розгляді справи № 380/5886/22
На обґрунтування заявленого відводу заявник зазначає, що колегія суддів Верховного Суду у складі Коваленко Н.В. - головуючий, Бучик А.Ю., Стеценко С.Г. приймає судові рішення без попереднього ознайомлення та без урахуванням норм Кодексу адміністративного судочинства України, чим фактично позбавила Товариство з обмеженою відповідальністю "Люксар" права на публічний розгляд справи у встановленому порядку та фактично порушила і норми статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. 
До того ж, свої сумніви в неупередженості колегії суддів заявник пов`язує, зокрема, з тим, що Верховний Суд у складі суддів Коваленко Н.В. - головуючий, Бучик А.Ю., Стеценко С.Г. при прийнятті ухвали від 27.11.2025, якою у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар", Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Термінал-ЛТД" відмовлено, викладено позицію, що права Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар" не порушуються у спірних правовідносинах.
Юридичні підстави для задоволення заявленого відводу Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар" пов`язує з нормами пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачений відвід суддів за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. 
За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд на підставі частини четвертої статті 40 КАС України постановив ухвалу від 24.03.2026, якою визнав необґрунтованою заяву ТОВ "Люксар" про відвід суддів Коваленко Н.В., Бучик А.Ю. та Стеценка С.Г. та передав останню до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву ТОВ "Люксар" про відвід суддів Верховного Суду, визначених для розгляду цієї справи, передано на розгляд судді-доповідачу Єзерову А.А.
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
За правилами статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
З огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, пункт 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пункти 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява №33958/96, пункти 42-43, "Pullar v. United Kingdom", заява №22399/93, пункт 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Заявник у заяві покликається на наявність підстав для відводу суддів від участі у розгляді справи, передбачені пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України.
Однак, подана заявником заява не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними критеріями включають участь зазначених суддів у розгляді цієї справи відповідно до статей 36, 37 КАС України.
Заявник у заяві не наводить будь-яких об`єктивних доводів та доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість головуючого судді в результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості.
Разом з тим, у поданій заяві заявник фактично висловлює незгоду з процесуальними рішеннями судді щодо наявності в нього порушеного права у спірних правовідносинах, що не є обставиною підставою для відводу судді у розумінні статті 36 КАС України.
Всебічно оцінивши доводи заявника щодо наявності підстав для відводу суддів Коваленко Н.В., Бучик А.Ю. та Стеценка С.Г., пов`язані із викликаними сумнівами в неупередженості або об`єктивності судді, суддя-доповідач дійшов висновку про їх необґрунтованість.
Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість суддів Коваленко Н.В., Бучик А.Ю. та Стеценка С.Г. або їх необ`єктивність під час розгляду справи №380/5886/22, ТОВ "Люксар" у заяві не наведено, а суддею-доповідачем під час розгляду цієї заяви таких підстав не встановлено.
Враховуючи викладене, суддя-доповідач дійшов висновку, що заява ТОВ "Люксар" не містить будь-яких об`єктивних доводів та належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів Коваленко Н.В., Бучик А.Ю. та Стеценка С.Г.
Відтак заява ТОВ "Люксар" не містить передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу суддів Верховного Суду Коваленко Н.В., Бучик А.Ю. та Стеценка С.Г.
Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксар" про відвід суддів Верховного Суду Коваленко Н.В., Бучик А.Ю. та Стеценка С.Г., визначених для розгляду справи №380/5886/22 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Термінал-ЛТД", про визнання протиправним і скасування рішення про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Єзеров