УХВАЛА

18 березня 2026 року 
м. Київ

Справа № 916/3370/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної митної служби України в особі Одеської митниці 
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року (суддя Литвинова В.В.)
та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий Аленін О.Ю., судді: Принцевська Н.М., Філінюк І.Г.)
у справі №916/3370/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновик-Юг»
до Одеської митниці
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державна казначейська служба України
про стягнення 659 308,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Одеської області від 19 листопада 2025 року у справі №916/3370/25, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновик-Юг» (далі - ТОВ «Зерновик-Юг», позивач) про стягнення з Одеської митниці 659 308,00 грн майнової шкоди.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року у справі №916/3370/25, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року, задоволено заяву позивача, стягнуто з Одеської митниці 40 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.
09 березня 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Державної митної служби України в особі Одеської митниці (далі - Одеська митниця), в якій скаржник просить Суд додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року у справі №916/3370/25, ухвалену за результатами перегляду додаткового рішення, скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити витрати на професійну правничу допомогу. Також, скаржник просить Суд зупинити виконання оскаржуваних судових рішень у справі №916/3370/25 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
В системі «Електронний суд» документ сформовано 09 березня 2026 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 березня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т.М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Аналогічні положення закріплені в частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за якими учасники справи мають право на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
За змістом пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Згідно із частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення 659 308,00 грн майнової шкоди, що на момент подання позовної заяви становило менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2025 року - 1 514 000,00 грн).
Предметом касаційного оскарження є додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року у справі №916/3370/25 та, ухвалена за результатами його перегляду, постанова Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року.
Зі змісту статті 244 ГПК України убачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Додаткове рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб оскаржується в тому самому порядку, що і рішення по суті, тобто на підставі пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, що також узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 21 травня 2021 року у справі №905/1623/20.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року та постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року у справі №916/3370/25, скаржник не наводить випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року «Справа «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга Одеської митниці не містить обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає.
З урахуванням наведеного Верховних Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року у справі №916/3370/25, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Враховуючи наведене, клопотання скаржника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень у справі №916/3370/25 Суд залишає без розгляду.
Керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 235, 244, 287, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної митної служби України в особі Одеської митниці на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2025 року та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2026 року у справі №916/3370/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов
Судді І. В. Булгакова
Т. М. Малашенкова