УХВАЛА
02 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 565/9/25
провадження № 61-4014ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та за зустрічним позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів.
АТ «Ощадбанк» звернулось із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у сумі 65 971,33 грн.
Рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано недійсними операції (транзакції), які вчинені 07 листопада 2023 року по банківських рахунках, що відкриті в АТ «Ощадбанк» на ім?я ОСОБА_1 , зокрема:
1) по рахунку № НОМЕР_1 :
- о 16:26 - з перерахування суми в розмірі 59 000,00 грн з нарахованими комісіями банку в сумі 295,00 грн, 1 763,76 грн та 89,70 грн);
- о 17:17 - з перерахування суми в розмірі 3 000,00 грн з нарахованою комісією банку в сумі 35,00 грн;
- о 17:21 - з перерахування суми в розмірі 500,00 грн.
2) по рахунку № НОМЕР_2 :
- о 16:39 - з перерахування суми в розмірі 5 000,00 грн з нарахованою комісією банку в сумі 55,00 грн;
- о 16:40 - з перерахування суми в розмірі 10 000,00 грн з нарахованою комісією банку в сумі 105,00 грн;
- о 16:41 - з перерахування суми в розмірі 20 000,00 грн з нарахованою комісією банку в сумі 205,00 грн;
- о 16:41 - з перерахування суми в розмірі 25 000,00 грн з нарахованою комісією банку в сумі 255,00 грн;
- о 17:16 - з перерахування суми в розмірі 5 000,00 грн;
- о 17:18 - з перерахування суми в розмірі 1 700,00 грн.
Зобов`язано АТ «Ощадбанк» відновити порушені права ОСОБА_1 шляхом:
- відновлення залишку коштів на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 до того стану, у якому вони були перед виконанням операцій з перерахування коштів 07 листопада 2023 року, які визнані недійсними;
- скасування відсотків та інших штрафних санкцій, що нараховані АТ «Ощадбанк» за операціями (транзакціями) з перерахунку коштів 07 листопада 2023 року, які визнані недійсними.
У задоволенні зустрічного позову АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовлено повністю.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» залишено без задоволення. Рішення Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року залишено без змін.
23 березня 2026 року АТ «Ощадбанк», в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», засобами поштового зв`язку звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу повністю на новий розгляд до суду першої інстанції.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 Цивільного процесуального кодексу України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження). 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. При розгляді можливих заходів щодо судів третьої інстанції державам слід мати на увазі, що справи вже пройшли слухання в двох інших судах.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексумістить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.
Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на сьогоднішній день).
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі за первісним позовом споживача про зобов`язання АТ «Ощадбанк» відновити на картковому рахунку грошові кошти у розмірі 63 500,00 грн, скасувати нараховані на ці кошти відсотки та інших штрафних санкцій, а також зустрічними позовними вимогами банку про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 65 791,33 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
на 01 січня 2026 року (250 х 3 328 грн = 832 000 грн), 
Вирішення цього спору пов`язано з необхідність дослідження доказів та підтвердження або спростування факту несанкціонованого списання з банківських рахунків ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 63 500,00 грн.
Колегія суддів вважає, що ця справа, вирішення якої залежить від оцінки поданих сторонами доказів, є справою незначної складності. Судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
У касаційній скарзі АТ «Ощадбанк» зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки результат її розгляду впливатиме на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. Також вказує, що ця справа має значний суспільний інтерес та стосується питання, яке має суттєве значення для захисту інтересів банківської системи України. 
Колегія суддів враховує мотиви судових рішень і доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються оцінки доказів у справі, та вважає, що з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи (не доведення відповідачем, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції) відсутні правові підстави для допуску до касаційного перегляду судових рішень у цій справі.
Доводи заявника не свідчать про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Суспільний інтерес охоплює широкий спектр цінностей і принципів, пов`язаних із суспільним благом, що відповідає найкращим інтересам суспільства. Суспільний інтерес має бути реальним і змістовним.
Верховний Суд в ухвалі від 05 квітня 2021 року в справі № 420/8512/20 зазначив, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.
Банком не доведено змістовності та реальності суспільного інтересу у цій справі.
Разом з тим, оцінка судом винятковості може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа, має виняткове значення для банку. 
Доводи касаційної скарги значною мірою стосуються незгоди з встановленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами. Водночас, повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, досліджених судами двох інстанцій.
Таким чином випадків, за наявності яких судові рішення підлягали б касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Ощадбанк» подало касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не довело наявності винятків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Вараського міського суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та за зустрічним позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович