УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 761/3528/26
провадження № 51- 425 впс 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувшиу відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 761/3528/26 стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9  зодного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив: 
До Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло вказане клопотання захисника ОСОБА_6 , яке мотивовано тим, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 263 КК, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК надійшов на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва з порушенням правил підсудності. Захисник стверджує, що згідно з обвинувальним актом, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчинене у Ковпаківському районі м. Суми, до того ж, усі обвинувачені та свідки проживають у м. Суми та Сумській області, а тому, з метою оперативності та ефективності судового розгляду цього кримінального провадження, захисник просить передати його з Шевченківського районного суду м. Києва до Ковпаківського районного суду м. Суми.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду клопотання. 
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, захисника ОСОБА_6 , який просив клопотання задовольнити, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, вивчивши наявні матеріали провадження,колегія суддів Касаційного кримінального суду дійшла висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною 3 ст. 34 КПК визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд, який здійснював судове провадження (ч. 1 ст. 34 КПК). 
Відповідно до Закону України від 27 липня 2022 року № 2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року, абзац 1 ч. 9 ст. 615 КПК передбачає, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
За приписами ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. 
Як видно з обвинувального акта місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК (більш тяжке кримінальне правопорушення), досудовим розслідуванням не встановлено (абз.2 а.12, абз. 2 та 6 а.14, абз. 2 а.15, абз.2 а.19, абз. 7 а. 20, абз. 2 а. 24, абз. 2 та 6 а. 26, абз. 1 а. 31, абз. 5 та 6 а. 32, абз. 2 а. 35, абз. 6 а. 37, абз. 2 а.38, абз. 3 а. 42, абз. 6 а. 43, абз. 1 а.44, абз. 3 а. 45, абз. 2, 3 а. 48, абз. 4 а. 52, абз 7 а. 53, абз. 2 а. 54). 
З наявних матеріалів убачається, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчено Головним слідчим управлінням Служби безпеки України у м. Києві, якезнаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33, тобто в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, до якого 02 лютого 2026 року й надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 761/3528/26 стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Таким чином доводи захисника про порушення правил територіальної підсудності є непереконливими.
У своєму клопотанні захисник ставить питання про направлення цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів й у зв`язку з наявністю виняткових підстав, а саме місцезнаходженням обвинувачених та свідків на території м. Суми та Сумської області.
При цьому, з системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що кримінальне провадження може бути направлено з одного суду до іншого у виняткових випадках тоді, коли іншим чином забезпечити виконання завдань кримінального провадження неможливо.
Зі змісту клопотання захисника не вбачається підтвердження об`єктивної неможливості Шевченківського районного суду м. Києва забезпечити оперативність та ефективність розгляду вказаного кримінального провадження.
Колегія суддів зауважує, що факт перебування учасників кримінального провадження на території іншої області сам по собі не є винятковим випадком у розумінні положень ст. 34 КПК для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Питання щодо забезпечення явки учасників кримінального провадження до суду носить виключно організаційний характер.
Враховуючи наведене, та те, що обвинувальний акт надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва як до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, колегія суддів вважає, що прокурор скерував обвинувальний акт до належного суду, а тому підстав для задоволення клопотання та направлення вказаного кримінального провадження на розгляд іншого суду, в межах юрисдикції різних апеляційних судів, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 34 КПК, Суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 761/3528/26 стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3