УХВАЛА

18 березня 2026 року 
м. Київ
справа №120/15205/25
адміністративне провадження №К/990/6978/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів: Соколова В.М.,  Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ: 
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та доплату грошового забезпечення (основних та додаткових видів) за період з 29.01.2020 по 20.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору та ненадання доказів направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам справи. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено. Касаційну скаргу повернуто заявникові. 
Відповідач повторно подав апеляційну скаргу. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та несплати судового збору. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року.
16 лютого 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року
Ухвалою Верховного суду від 25 лютого 2026 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику десятиденного строку для надання до Верховного Суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі; надання доказів про надсилання цієї касаційної скарги іншим учасникам справи.
Вказану ухвалу відповідно до довідки про доставку електронного листа отримано 25 лютого 2026 року о 20:04. 
Частиною шостою статті 251 КАС України передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, враховуючи вищевикладене, скаржник отримав ухвалу Верховного Суду про без руху 26 лютого 2026 року. 
09 березня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» скаржник надіслав до Верховного Суду заяву про продовження процесуального строку. Також в цій заяві зазначено, що копія касаційної скарги були отримана позивачем наручно. На підтвердження цьому доводу скаржник надав титульну сторінку роздрукованої касаційної скарги, в якій прописом зазначено: "отримано 17.02.26 ОСОБА_1 . Підпис", проте Верховний Суд не приймає цей доказ, оскільки цей спосіб вручення унеможливлює ідентифікацію вручення копії касаційної скарги саме позивачу. 
Отже, скаржник не виконав вимогу ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху від 25 лютого 2026 в частині надання доказів про надсилання цієї касаційної скарги іншим учасникам справи.
Так, в заяві про продовження процесуального строку на виконання вимог ухвали скаржник зазначає, що рапорт щодо замовлення коштів юридичною службою військової частини НОМЕР_1 був написаний невідкладно, відповідно до якого кошти на сплату судового збору за подання касаційної скарги по справі №120/15205/25 були замовлені фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 встановленим порядком.
Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.
Зважаючи на викладене та з урахуванням наведених вище приписів процесуального закону, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви скаржника про продовження процесуального строку, встановленого ухвалою Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, з огляду на її обґрунтованість та надання відповідачу додаткового часу для усунення усіх недоліків касаційної скарги.
Отже, Суд вважає за доцільне продовжити процесуальний строк для усунення виявлених недоліків на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.
Керуючись статтями 121, 248, 359 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
1. Заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку - задовольнити. 
2. Продовжити військовій частині НОМЕР_1 строк на десять днів із дня вручення ухвали про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. 
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: С.А. Уханенко
Судді О.В. Кашпур
В.М. Соколов