ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 925/1282/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Губенко Н.М., Кібенко О.Р.,

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигазтрейд"

на рішення Господарського суду Черкаської області
(суддя - Грачов В.М.)
від 11.07.2024
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.)
від 23.01.2025

у справі № 925/1282/23 

за позовом виконувача обов`язків керівника Кропивницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Східного офісу Державної аудиторської служби України в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області; Кіровоградської обласної ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигазтрейд", Комунального закладу "Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат Кіровоградської обласної ради"
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 139 390,71 грн,

за участю представників учасників справи:
прокуратури - Баклан Н.Ю.,
позивачів - не з`явились,
відповідача - 1 - Костенко В.В.,
відповідача - 2 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Виконувач обов`язків керівника Кропивницької окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області (далі - Держаудитслужба), Кіровоградської обласної ради (далі - Рада) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд» (далі - ТОВ «Енерджигазтрейд»), Комунального закладу "Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат Кіровоградської обласної ради" (далі - КЗ "Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат», Ліцей), в якому просив суд:

- визнати недійсними додаткові угоди від 24.02.2021 № 1, від 01.09.2021 №3, від 07.11.2021 №4, від 31.12.2021 №5 (далі - Додаткові угоди №№ 1, 3, 4, 5) до договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.01.2021 № 75-ЕГТ-21/Е, укладеного між ТОВ «Енерджигазтрейд» та КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат» (далі - Договір);

- стягнути надмірно сплачені кошти в сумі 139 390, 71 грн. 

1.2. Позов мотивовано тим, що оспорювані Додаткові угоди №1, № 3, № 4 та № 5 до Договору укладені сторонами з порушенням вимог чинного законодавства у сфері публічних закупівель щодо збільшення ціни товару за 1 кВт/год електричної енергії з 2,22 грн до 3,25 грн, тобто на 46,4 %, що є підставою для визнання їх недійсними у відповідності до статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У зв`язку з наведеним підлягає поверненню обласному бюджету Ради сума безпідставно сплачених коштів у розмірі 139 390, 71 грн на підставі статті 1212 ЦК України.

2. Короткий зміст судових рішень, ухвалених за результатом розгляду справи по суті спору

2.1. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.07.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025, у справі №925/1282/23 позов задоволено у повному обсязі.

2.2. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що доводи Прокурора про суперечність Додаткових угод №№ 1, 3, 4, 5 до Договору нормі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є обґрунтованими і доведеними, розрахунок розміру коштів безпідставно сплачених на суму 139 390,71 грн правильним.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.07.2024 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 у справі №925/1282/23, ТОВ «Енерджигазтрейд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові акти в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 до Договору та в частині стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 55 583,28 грн; ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 та стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 55 583,28 грн відмовити.

3.2. На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі відповідач із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду:

- від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 (щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі");

- від 07.03.2024 у справі №918/308/23, від 29.03.2019 у справі №826/6926/17, від 02.12.2020 у справі №913/368/19 (щодо застосування статті 86 ГПК України при наданні оцінки експертним висновкам Торгово-промислової палати України); 

- від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22 (щодо застосування положень статей 651, 652 ЦК України та положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"); 

- від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц та №372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі №910/7122/17, від 25.06.2019 у справі №910/17792/17 (щодо визначення учасників справи); 

- від 22.09.2022 у справі №125/2157/19 (щодо застосування норм статей 203, 215, 216 ЦК України); 

- від 27.07.2021 у справі № 922/2030/20, від 11.08.2021 у справі №927/719/20, від 02.12.2021 у справі № 921/371/20, від 12.01.2022 у справі №921/511/20, від 30.01.2024 у справі № 924/564/22, від 05.102022 у справі №923/199/21 (щодо визначення неналежного позивача у справі).

3.3. У поданій касаційній скарзі скаржник відзначає, зокрема таке:

- норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше, ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 %, у разі коливання ціни такого товару на ринку;

- сторони самостійно, на власний розсуд та ризик, визначили у Договорі перелік належних доказів, якими може підтверджуватися коливання ціни товару на ринку та бути підставою для внесення відповідних змін до умов договору, а також джерело (ресурс) інформації, на підставі якого має встановлюватися коливання ціни товару. Вказані умови Договору не суперечать пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій про неналежність наданих Товариством документів щодо коливання ціни товару на ринку, зокрема даних із веб-сайту ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) та експертних висновків регіональних торгово-промислових палат є необґрунтованими;

- постачальником було запропоновано споживачу укласти Додаткову угоду №1 до Договору із збільшенням ціни за одиницю товару на 8%, чим дотримано 10 % бар`єр коливання ціни у відповідності до пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону;

- суд першої інстанції визнав, що коливання ціни за січень 2021 року - місяць укладання Договору, та лютий 2021 року склав: 5,46%+2,38%=7,84%, який майже ідентично відповідає відсотку збільшення вартості електричної енергії за спірною Додатковою угодою №1 (8%);

- при встановленні періоду коливання ціни на ринку необхідно брати не конкретні дати або часові проміжки, а більш широкий період в рамках місяця або декади постачання товару, що максимально охоплюють характер та динаміку правовідносин на ринку ціноутворення електричної енергії, в тому числі з використанням біржових показників;

- прокуратурою не надано доказів відсутності факту коливання ціни на електричну енергію у період січня-лютого 2021 року як передумови для укладення сторонами додаткової угоди про збільшення ціни за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни на ринку, але не більше ніж на 10%;

- оскільки правові підстави для визнання недійсною Додаткову угоду №1 відсутні, тому і відсутні підстави для задоволення похідної позовної вимоги про стягнення коштів на суму 55 583,28 грн;

- Рада не є стороною спірних Додаткових угод, а тому в розумінні частини третьої статті 215 ЦК України рада не є заінтересованою особою щодо визнання нікчемною / недійсною оспорюваних угод;

- стягнення коштів на користь позивача, який не є стороною Договору не відповідає положенням як матеріального, так і процесуального права, так як, його інтереси не є порушеними;

- судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не надано оцінку всім доводам та запереченням сторін, не досліджено всіх наявних в матеріалах справи доказів.

3.4. Прокуратура 08.04.2025 через «Електронний суд» подала до Суду відзив, в якому відзначає, що оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та вмотивованими, судами не допущено порушення норм матеріального та процесуального права, з огляду на що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, та мотиви, з яких виходили суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень

4.1. КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат» 10.12.2020 оприлюднив оголошення № UA-2020-12-10-005467-a про проведення відкритих торгів щодо закупівлі за предметом «ДК 021:2015: код 09310000-5 «Електрична енергія» (Електрична енергія за лотами № 1 (учбові корпуси) та № 2 (гуртожиток) - код за ДК 021:2015: - 09310000-5 «Електрична енергія»)» обсягом 497634.5 кВт/год з терміном постачання до 31.12.2021 з очікуваною вартістю 1 182 465,85 грн. 

Для участі в аукціоні подали свої пропозиції: Товариство з обмеженою відповідальністю «Електро Прайм» з остаточною ціновою пропозицією 1 117 417,42 грн та ТОВ «Енерджигазтрейд» з остаточною ціновою пропозицією 1 104 748,59 грн.

За результатом проведення відкритих торгів в системі «Prozorro» КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат», як споживачем, і ТОВ «Енерджигазтрейд», як постачальником, 22.01.2021 укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 75-ЕГТ-21/Е, шляхом підписання Ліцеєм заяви-приєднання до Договору.

У Договорі сторони домовилися, зокрема, про наступне:

пункт 1.1 - цей договір про закупівлю електричної енергії у постачальника є договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник) та укладається сторонами за взаємною згодою сторін, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та абзаців 3,4 пункту 3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312;

пункт 1.2 - умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 N 312, та є однаковими для всіх споживачів;

пункт 2.1 - за цим Договором Постачальник продає електричну енергію, за кодом CPV за ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія по лоту №1 Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 497 634,5 кВт/год. відповідно до Додатку 3 до Договору «Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії Споживачу(чем);

пункт 2.3 - строк постачання електричної енергії: до 31.12.2021;

пункт 2.4 - місце постачання електричної енергії:
1) 28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Діброви, 25;
2) 25006, м. Кропивницький, вул. Тарковського 16;
3) 25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 7;

пункт 3.1 - початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору;

пункт 5.1 - ціна цього договору на 2021 рік становить 1 104 748,59 грн, у тому числі ПДВ - 184 124,765 грн. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору;

пункт 5.2 - ціна (тариф) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується одна ціна електричної енергії;

пункт 5.4 - ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, інформаційно відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін;

пункт 5.5 - розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць;

пункт 13.1 - Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднанпя, яка є додатком 1 до цього Договору та сплаченого рахунку (квитанції) Постачальника. Якщо договір укладається в письмовій формі, то він набирає чинності з моменту підписання договору сторонами;

пункт 13.2 (підпункти 1,2) - згідно з вимогами Закону України «Про публічні закупівлі», умови Договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше, ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ми) (листом(ми)) (завіреними копіями цих довідки(ок) або листа(ів)) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, або інформацією з вебсайту ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua) (згідно з частинами шостою, дев`ятою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії») для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку. Зміна ціни за одиницю товару застосовується з початку розрахункового періоду, в якому відбулися такі зміни.

Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.

4.2. До Договору сторони уклади:

4.2.1. Додаток №1 - Заяву-приєднання, опитувальний лист, в яких вказано персоніфіковані дані Споживача; вид об`єкта - учбові корпуси; адреси ЕІС-код точок доступу; найменування оператора, з яким укладено договір розподілу електричної енергії - ПрАТ «Кіровоградобленерго»; 8 ЕІС-кодів суб`єктів ринку електроенергії. Початок постачання електричної енергії з 01.02.2021;

4.2.2. Додаток №2 - Комерційна пропозиція (на умовах тендерної закупівлі UA-2020-12-10-005467-a, пунктом 1 якої визначено, що оплата за спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді здійснюється за ціною (тарифом) визначеною договором за результатами публічної закупівлі за 1 кВт/год (1МВт/год). Ціна 1 кВт/год електричної енергії станом на дату укладання цього Договору з урахуванням тарифу на послуги з передачі становить 2,22 грн (дві гривні 22 копійки) з урахуванням ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії -1,85 грн;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,37 грн.

Відповідно до пункту 13 Комерційної пропозиції істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених частиною п`ятою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»: 
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача. Споживач надає лист-обґрунтування з підтвердженням зменшення видатків (копія рішення, довідки та інше);
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про постачання.

У випадку коливання ціпи електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, органами державної статистики, Дії «Держзовнішінформ», біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями (згідно із частиною шостою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії»). Сторони також можуть використовувати інформацію з веб-сайту ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com,па) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

Водночас перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку та перелік підтверджуючих документів не є вичерпним.

4.2.3. Додаток №3- Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії: січень - лютий 42 тис кВт/год; березень - 40,6 тис кВт/год; квітень - 40 тис кВт/год; травень - 35 тис кВт/год; червень - 30 тис кВт/год; липень - 10 тис кВт/год; серпень - 10 тис кВт/год; вересень - 40 тис кВт/год; жовтень - 50 тис кВт/год; листопад - 100 тис кВт/год; грудень - 100 тис кВт/год. Всього 497,6 тис кВт/год.

4.2.4. Додаток №4- Порядок розрахунків.

4.3. В подальшому на виконання умов Договору сторонами укладено п`ять додаткових угод:

4.3.1. Додаткову угоду № 1 до Договору укладено 24.02.2021. Пунктом 1 внесені зміни до істотних умов Договору, збільшено ціну 1 кВт/год електричної енергії з 11.02.2021 з урахуванням тарифу на послуги з передачі до 2,40 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі:
ціна електричної енергії - 2,00 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,40 грн, тобто на 8,1%. Крім того, сторонами зменшено кількість предмета закупівлі, а саме обсяг електричної енергії до 460 311,91 кВт/год, при цьому загальна вартість договору залишилась незмінна. 

На підтвердження доцільності укладення Додаткової угоди № 1 до Договору Постачальником надано повідомлення від 22.01.2021 № 21, в якому останній повідомив про можливе підвищення ціни на одиницю товару у лютому 2021 року, а також лист від 10.02.2021 № 177 «Щодо підвищення ціни за одиницю товару за Договором № 75-ЕГТ-21/Е про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з коливанням ціни на ринку електричної енергії з 11.02.2021», із доданим експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати (далі також - ТПП) від 10.02.2021 № 0-139, який надано за результатами експертизи проведеної за заявкою ТОВ «Енерджигазтрейд» від 10.02.2021, в якому згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна на електричну енергію за січень в цілому становила 1 462,52 грн/МВт.год, за першу декаду лютого (01.02.2021-10.02.2021) становила 1 698,79 грн/МВт.год, коливання склало +16,15%.

4.3.2. Додатковою угодою від 13.04.2021 № 2 до Договору (пунктом 1) внесено зміни до пункту 5.1 Договору, виклавши його в новій редакції: «ціна цього договору на 2021 рік становить 1 104 748,59 грн, у тому числі ПДВ - 184 124,765 грн. Бюджетні призначення поданому Договору становлять 1 004 748,59 грн». 

4.3.3. Додатковою угодою від 01.09.2021 № 3 до Договору (пунктом 1) внесені зміни до істотних умов Договору у зв`язку зі зміною біржових котирувань ціни електричної енергії за даними ДП «Оператор ринку», а саме збільшено ціну 1 кВт/год електричної енергії з 01.09.2021 з урахуванням тарифу на послуги з передачі до 2,99 грн, у тому числі: ціна електричної енергії - 2,4944 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,49888 грн, тобто на 24,6%. Крім того, сторонами зменшено кількість предмета закупівлі, а саме обсяг електричної енергії до 369 481,13 кВт/год. Частину сьому пункту 13.2 Договору доповнено наступним абзацом: «У зв`язку зі зміною біржових котирувань зміна ціни електричної енергії відбувається шляхом множення діючої ціни електричної енергії (без урахування тарифів на послуги з розподілу та передачі електричної енергії) на відсоток, що не перевищує відсоток зміни біржових показників: цінових індексів BASE на РДН в ОЕС України за даними ДП «Оператор ринку».

На підтвердження доцільності укладення Додаткової угоди № 3 до Договору Постачальником надано повідомлення від 03.08.2021 № 692, в якому останній повідомив про різке зростання ціни на ринку з початку серпня, а саме станом на 04.08.2021 (наступний день після вказаного листа). Також повідомлено про зміну вартості за одиницю товару починаючи з 01.09.2021 у зв`язку з коливанням закупівельної вартості електричної енергії на ринку, намір подачі експертного висновку та відповідного проекту додаткової угоди. 

Листом від 19.08.2021 № 745-36 «Щодо підвищення ціни за одиницю товару за Договором № 75-ЕГТ-21/Е про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з коливанням ціни на ринку електричної енергії з 01.09.2021» із доданою ціновою довідкою Харківської ТПП від 19.08.2021 № 1915/21, яку надано за заявою ТОВ «Енерджигазтрейд» від 13.08.2021, вказано зміни індексів BASE за першу декаду серпня 2021 року в порівнянні з груднем 2020 року, а також помісячно з січня по липень 2021 року.

Прокурор зазначив, що Додаткова угода № 3 укладена сторонами за відсутності будь-якої інформації про наявність коливання ціни на ринку товару в бік збільшення, а тому така порушує умови пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у тому числі пункт 13.4 розділу 13 «Строк дії Договору та інші умови» Договору щодо повідомлення про зміну умов договору не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування. Зауважив на безпідставності застосовування Постачальником пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при внесенні змін до Договору в частині підвищення ціни на одиницю товару, враховуючи, що він не був учасником аукціону електронних торгів.

4.3.4. Додатковою угодою від 17.11.2021 № 4 до Договору внесені зміни до істотних умов Договору, а саме збільшено ціну 1 кВт/год електричної енергії з 01.11.2021 з урахуванням тарифу на послуги з передачі до 3,25 грн, у тому числі: ціна електричної енергії - 2,7142 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,54284 грн, тобто на 8,7 %. Крім того, сторонами зменшено кількість предмету закупівлі, а саме обсяг електричної енергії до 339 922,64 кВт/год, при цьому загальна вартість договору залишилась незмінна. 

На підтвердження доцільності укладення Додаткової угоди № 4 до Договору Постачальником надано повідомлення від 11.10.2021 № 934, від 10.11.2021 №1119, в яких останній повідомив про зростання ціни на ринку з початку серпня 2021 року та продовження зростання станом на листопад 2021 року, намір подачі експертного висновку та відповідного проекту додаткової угоди. 

Листом від 15.11.2021 надано № 1134 «Щодо підвищення ціни за одиницю товару за Договором № 75-ЕГТ-21/Е про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з коливанням ціни на ринку електричної енергії з 01.11.2021» із доданим експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати від 01.11.2021 № О-1101, який надано за результатами експертизи проведеної за заявкою ТОВ «Енерджигазтрейд» від 01.11.2021, та в якому згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна на електричну енергію за вересень 2021 року в цілому становила 2 230,78 грн/МВт.год, за жовтень 2021 року в цілому становила 2 793,44 грн/МВт.год, коливання склало +25,22%.

Прокурор зазначив, що враховуючи укладання Додаткових угод №№1-3 до Договору без підтвердження коливання ціни товару, наступна Додаткова угода №4 до Договору щодо збільшення ціни за одиницю товару укладена з перевищенням ціни більше ніж на 10 %, що суперечить вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону та умовам пункту 13.2 розділу 13 «Строк дії Договору та інші умови» Договору.

4.3.5. Додатковою угодою від 30.12.2021 № 5 до Договору внесено зміни до пункту 2.1 Договору, виклавши його в новій редакції: «кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 327 766,00кВт/год»; внесено зміни до пункту 5.1 Договору, виклавши його в новій редакції: «ціна цього договору на 2021 рік становить 867 031,23 грн, у тому числі ПДВ - 144 505,21 грн. Бюджетні призначення поданому договору становлять 867 031,23 грн»; внесено зміни до пункту 2.3 Договору, виклавши його в новій редакції: «строк постачання електричної енергії по 30.11.2021».

Прокурор зазначив, що укладена сторонами Додаткова угода № 5 змінила термін дії Договору (до 30.11.2021), ціну договору - 867 031,23 грн, зменшила обсяг предмету закупівлі до 327 766,00 кВт/год.

4.3.6. Загалом, шляхом укладення спірних Додаткових угод №№ 1, 3, 4, 5 до Договору первісну ціну 1 кВт/год електричної енергії безпідставно збільшено з 2,22 грн до 3,25 грн, тобто на 46,4 %.

4.4. Акт перевірки закупівель в КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат» за номером UA-2020-12-10-005467-a», складений Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області 30.01.2023 за № 041131-24/1 містить висновок про наявність порушень вимог пункту 2 та пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні Додаткових угод до Договору, що призвело до недоотримання активів (електричної енергії) в кількості 54 226 кВт/год через зайве перерахування коштів Ліцеєм на рахунок ТОВ «Енерджигазтрейд» за отриману електричну енергію на загальну суму 130 685,10 грн (в т.ч. з ПДВ).

4.5. На виконання умов Договору та Додаткових угод №№ 1,3,4,5 до Договору сторонами підписано акти приймання-передачі електричної енергії: за лютий 2021 року № 156, №157, за березень 2021 року № 229, №230, за квітень 2021 року №408, № 427, за травень 2021 року №552, №551, за червень 2021 року № 630, №631, за липень 2021 року № 785, № 776, за серпень 2021 року № 881, за вересень 2021 року № 1036, № 1043, за жовтень 2021 року № 1156, № 1172, за листопад 2021 року № 1248, № 1249, рахунок-фактуру від 08.09.2021 №882.

Ліцей відповідно до вищевказаних актів приймання-передачі електричної енергії, рахунку-фактури здійснив оплату поставленої відповідачем 327 766 кВт/год електричної енергії на загальну суму 86 7031,23 грн з ПДВ платіжними дорученнями: від 15.03.2021 № 206, від 15.03.2021 № 207, від 15.03.2021 № 2134, від 05.04.2021 №283, від 05.04.2021 №284, від 05.04.2021 №2213, від 14.05.2021 №2317, від 14.05.2021 №414, від 14.05.2021 №415, від 18.06.2021 №555, від 18.06.2021 №556, від 14.06.2021 №2409, від 08.07.2021 №577, від 08.07.2021 №578, від 08.07.2021 №2428, від 11.08.2021 №2463, від 11.08.2021 №611, від 11.08.2021 №612, від 09.09.2021 №712, від 09.09.2021 №713, від 09.09.2021 №2533, від 26.10.2021 №904, від 26.10.2021 №905, від 26.10.2021 №2703, від 15.11.2021 №2772, від 15.11.2021 №1015, від 15.11.2021 №1016, 7 від 09.12.2021 №114, від 09.12.2021 №1148 , від 09.12.2021 №2896.

4.6. Відповідно до Статуту КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат Кіровоградської обласної ради», затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської обласної ради від 20.12.2018 № 437-гр засновником останнього є Кіровоградська обласна рада (пункт 1.6 розділу І Статуту).

Майно є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ і міст області і належить Науковому ліцею на правах оперативного управління (пункт 6.1 розділу VI Статуту).

Майно Наукового ліцею належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ і міст області на правах оперативного управління.

Здійснюючи оперативне управління, Науковий ліцей володіє, користується та розпоряджається рухомим і нерухомим майном за узгодженням із Кіровоградською обласною радою у порядку та у межах, встановлених чинним законодавством України та нормативними актами Кіровоградської обласної ради (пункт 6.3 розділу VI Статуту).

Фінансово-господарська діяльність Наукового ліцею здійснюється на основі його кошторису. Основним джерелом фінансування освітньої і господарської діяльності, соціального розвитку колективу і оплати праці її працівниками є кошти обласного бюджету (пункт 7.1 розділу VII Статуту).

4.7. З метою встановлення намірів Ради звертатись з відповідним позовом до суду, наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, Кропивницька окружна прокуратура Кіровоградської області листами від 01.11.2022 за № 12.51-78-8194вих-22 та від 10.08.2023 за № 51-78-8359вих-23 зверталася до Ради.

Рада листом від 14.08.2023 № 01-35/1333-1 повідомила Прокурора, що нею позов не подавався, крім того, зазначено, що у разі подання Кропивницькою окружною прокуратурою позову в інтересах держави, обласна рада підтримає вказані позовні вимоги.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва та з`ясування чи вживалися заходи до відновлення інтересів держави або ж про причини невжиття таких заходів листом від 28.10.2022 № 12.51-78-8090вих-22 окружною прокуратурою повідомлено Управління Східного офісу Держаудитслужби у Кіровоградській області про виявлені порушення.

Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області листом від 14.11.2022 № 15716-22 повідомило про розгляд вказаних Прокурором порушень. 

Держаудитслужба 30.01.2023 склала акт перевірки закупівель в КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат Кіровоградської обласної ради (відкриті торги ДК 021:2015: код 09310000-5 «Електрична енергія за лотами № 1 (учбові корпуси) та №2 (гуртожиток) - код за ДК 021:2015: - 09310000-5 «Електрична енергія» інформація оприлюднена в електронній системі закупівель за номером UA-2020-12-10-005467-a», 15.03.2023 листом № 3955-23 повідомлено про вчинення кримінального правопорушення.

4.8. Суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, виходив з такого:

(1) щодо повноважень прокуратури на звернення до суду в особі позивачів:

- Рада - представницький орган місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування;

- Держаудитслужба, отримавши інформацію про наявність відповідних порушень при укладенні спірного Договору, не було позбавлене можливості при їх виявленні звернутись до суду з позовом щодо стягнення безпідставно сплачених коштів, однак не вчинило відповідних дій;

- враховуючи нездійснення позивачами заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів територіальної громади та держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, Прокурор в даному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів держави в суді;

(2) щодо суті спору:

- інформація, яка міститься у експертному висновку Черкаської торгово-промислової палати від 10.02.2021 № 0-139 відображає висновки експерта щодо середньозваженої ціни електричної енергії за січень в цілому, при тому, що Договір укладено 22.01.2021, з огляду на вищевикладене, вказаний висновок не підтверджує коливання ціни електричної енергії в бік збільшення в період між укладенням Договору станом на 22.01.2021 та 24.02.2021 датою укладення Додаткової угоди №1;

- постачальник листом від 22.01.2021 № 73, тобто в день укладення самого Договору, вже повідомив Ліцей про зміну вартості за одиницю товару, починаючи з 01.03.2021, у зв`язку з коливанням закупівельної вартості електричної енергії на ринку, не маючи на то належних підстав. Отже, відповідачем не дотримано вимог щодо надання обґрунтування необхідності внесення змін до Договору та документального підтвердження факту збільшення ціни на певний період, а саме чому таке підвищення ціни на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері, не навів причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник не довів, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції);

- згідно з інформацією, розміщеною на сайті ДП «Оператор ринку» wuxy.oree.com.ua, середньозважена ціна електричної енергії ресурсу січня з 22.01.2021 (дата укладення Договору) по 31.01.2021 склала 1 614,375 грн/МВт.год, за першу декаду лютого склала 1 702,448 грн/МВт.год (тобто збільшилась па 5,46%). Крім того, середньозважена ціна електричної енергії з 01.02.2021 по 22.02.2021 (по дату укладення Додаткової угоди № 1 до Договору) склала 1 652, 785 грн/МВт.год, тобто збільшилась в порівнянні з середньозваженою ціною за спірний період січня (з 22.01.2021 по 31.01.2021) на 2,38%. Разом з тим, ціна електричної енергії на дату укладення договору (22.01.2021) становила 1 687,66 грн/МВт.год., тобто упродовж лютого до дати укладення Додаткової угоди № 1 (1 652,785 грн/МВт.год) спостерігалось падіння ціни на електричну енергію в порівнянні з ціною на дату укладення Договору на 2,07%;

- враховуючи відсутність коливання ціни на електричну енергію в бік здорожчання станом на 24.02.2021, можна стверджувати про обґрунтованість вимог прокурора;

- для того, щоб у постачальника були правові підстави застосовувати пункт 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при внесенні змін до Договору шляхом підписання Додаткової угоди №3 в частині підвищення ціни на одиницю товару постачальник мав бути учасником аукціону електронних торгів, приєднавшись до публічної пропозиції (оферти) організатора аукціону та стати переможцем електронного аукціону з купівлі-продажу електричної енергії, уклавши двосторонній договір з виробником електричної енергії. Разом з тим, при ініціюванні укладення Додаткової угоди № 3 вказані докази не надано;

- укладена сторонами Додаткова угода №3 до Договору за відсутності будь-якої інформації про наявність коливання ціни на ринку товару в бік збільшення, порушує у тому числі пункт 13.4 розділу 13 «Строк дії Договору та інші умови» Договору щодо повідомлення про зміну умов договору не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування та перевищує поріг в 10%, визначений пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»;

- оскільки Додаткові угоди №№ 1, 3, 4, 5 до Договору суперечать нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», тому підлягають визнанню недійсними;

- відповідач повинен був здійснювати розрахунок за ціною, вказаною в самому Договорі, що становить 2,22 грн за 1 кВт/год електричної енергії, загальним об`ємом 32 7766 кВт/год електричної енергії на суму 72 7640,52 грн. Отже, грошові кошти в сумі 139 390, 71 грн є такими, що були безпідставно одержані постачальником, підстава їх набуття відпала. Акт перевірки закупівель в КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат», складений Держаудитслужбою додатково підтверджує викладене. Тому відповідач зобов`язаний їх повернути в обласний бюджет Ради, що відповідає приписам статті 1212 ЦК України;

- доводи Прокурора про суперечність додаткових угод №№ 1, 3, 4, 5 нормі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» суд визнає обґрунтованими і доведеними, розрахунок розміру коштів безпідставно сплачених на суму 139 390,71 грн є правильним, тому позов підлягає задоволенню.

5. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Розгляд клопотань

5.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 касаційну скаргу у справі №925/1282/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Бакуліна С.В., Губенко Н.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 касаційну скаргу у справі №925/1282/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

Ухвалою Верховного Суду від 24.03.2025 відкрито касаційне провадження у справі №925/1282/23 за касаційною скаргою ТОВ «Енерджигазтрейд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025; справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 касаційну скаргу у справі №925/1282/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Губенко Н.М., Кібенко О.Р.

Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2025 зупинено касаційне провадження у справі №925/1282/23 за касаційною скаргою ТОВ «Енерджигазтрейд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

Ухвалою Верховного Суду від 13.01.2026 поновлено касаційне провадження у справі №925/1282/23 за касаційною скаргою ТОВ «Енерджигазтрейд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025; справу призначено до судового розгляду.

5.2. Скаржник 06.02.2026 через «Електронний суд» подав до Суду додаткові пояснення у справі у контексті прийняття Конституційним Судом України рішення від 03.12.2025 №6-р(ІІ)/2025).

Прокуратура 10.02.2026 через «Електронний суд» подало до Суду заперечення на додаткові пояснення скаржника від 06.02.2026.

5.3. Об`єктом касаційного оскарження є рішення Господарського суду Черкаської області від 11.07.2024 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 у справі № 925/1282/23 у частині задоволених позовних вимог Прокурора щодо визнання недійсною Додаткової угоди № 1 та стягнення коштів у сумі 55 583, 28 грн.

При цьому колегія суддів ураховує, що жодною стороною спору до касаційного господарського суду не оскаржуються рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у частині визнання судами наявності повноважень у прокурора для звернення до суду з даним позовом та в частині правомірності визначення ним належного / неналежного позивача в особі Держаудитслужби у справі, а відтак рішення судів попередніх інстанцій Судом у цій частині не переглядається.

Крім того, Суд ураховує, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій у частині розгляду позовних вимог про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 та стягнення коштів відповідно до її умов. Разом з тим касаційна скарга не містить доводів та вимог щодо необґрунтованості / незаконності рішень господарських судів у частині визнання недійсними Додаткових угод №№ 3, 4, 5 до Договору та в частині стягнення 83 807, 43 грн. А відтак, з огляду на імперативні приписи статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не переглядає рішення судів попередніх інстанцій у відповідній частині.

5.4. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався Суд

6.1. Дослідивши наведене у касаційній скарзі, у межах доводів та підстав касаційного оскарження, Верховний Суд відзначає таке.

6.2. Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

6.2.1. Так, касаційне провадження у цій справі відкрито, зокрема на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якої підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, відповідно до положень норм ГПК України (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України) касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах. 

Скаржник відзначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладенні у постановах:

- від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі";

- від 07.03.2024 у справі №918/308/23, від 29.03.2019 у справі №826/6926/17, від 02.12.2020 у справі №913/368/19 щодо застосування статті 86 ГПК України при наданні оцінки експертним висновкам Торгово-промислової палати України; 

- від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22 щодо застосування положень статей 651, 652 ЦК України та положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"; 

- від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц та №372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі №910/7122/17, від 25.06.2019 у справі №910/17792/17 щодо визначення учасників справи; 

- від 22.09.2022 у справі №125/2157/19 щодо застосування норм статей 203, 215, 216 ЦК України; 

- від 27.07.2021 у справі № 922/2030/20, від 11.08.2021 у справі №927/719/20, від 02.12.2021 у справі № 921/371/20, від 12.01.2022 у справі №921/511/20, від 30.01.2024 у справі № 924/564/22, від 05.102022 у справі №923/199/21 щодо визначення неналежного позивача у справі.

Що ж до визначення «подібності правовідносин», то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 Велика Палата конкретизувала свої висновки щодо тлумачення змісту поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

6.3. Оцінюючи доводи та мотиви касаційної скарги у контексті наведеної скаржником підстави касаційного оскарження, колегія суддів відзначає, що фактично підставою для звернення до Верховного Суду стали питання:

- щодо правового статусу Ради як сторони провадження у даному спорі;

- щодо наявності / відсутності підстав для визнання оспорюваної Додаткової угоди №1 недійсною на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»;

- щодо наявності / відсутності правових підстав для стягнення 55 583, 28 грн.

Ураховуючи наведене, Суд відзначає таке.

6.4. Щодо правового статусу Ради у справі

6.4.1. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частини третя і п`ята стаття 53 ГПК України встановлюють, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У положеннях частини четвертої статті 53 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та №922/1830/19). 

Тобто під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурор визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

Колегія суддів виходить з того, що підставою реалізації прокуратурою представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка органів, уповноважених здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тобто нездійснення ним захисту інтересів держави.

Суд звертає увагу, що відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так й іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У такому разі двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 зазначила, що оскільки позовну вимогу про визнання недійсним правочину вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем (пункт 38).

У контексті доводів касаційної скарги колегія суддів звертається до правової позиції Великої Платати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21, щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у контексті визначення належного/неналежного позивача/позивачів у справі за позовом Прокурора в інтересах держави в особі Ради, де Велика Палата відзначила, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади. Отже, оскільки засновником комунального закладу та власником її майна є територіальна громада в особі Ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання комунальним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у справі.

Для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені бюджетні кошти слід повертати (стягувати) саме на користь держави в особі уповноваженого органу як головного розпорядника бюджетних коштів, тобто на користь державного бюджету (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 березня 2024 року у справі № 904/192/22). Тобто у спорі за позовом прокурора про визнання недійсним договору про закупівлю та застосування наслідків недійсності правочину головний розпорядник бюджетних коштів, визначений прокурором як позивач, на користь якого прокурор просить стягнути кошти (застосувати реституцію), є належним позивачем у справі, який уособлює державу, за захистом інтересів якої прокурор звернувся із цим позовом до суду.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24.

6.4.2. У справі, що переглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що органом державної влади, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, є Рада, як орган, який уповноважений контролювати питання ефективності використання бюджетних коштів.

Господарські суди дійшли висновку, що Прокурором доведено наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Ради в суді та виконано приписи статті 23 Закону України «Про прокуратуру» шляхом повідомлення, зокрема Ради про встановлені порушення та надання строку для вжиття заходів до поновлення порушених інтересів держави.

6.4.3. Ураховуючи наведене вище у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що Прокурор у цій справі цілком обґрунтовано визначив Раду позивачем за пред`явленим ним до суду позовом, оскільки остання є розпорядником бюджетних коштів у спірних правовідносинах, а відтак набуває статусу позивача у відповідності до вимог абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України.

З огляду викладене Суд відхиляє як безпідставні доводи скаржника щодо неналежного суб`єктного складу позивачів та помилкового визначення Прокурором у цій справі Ради як позивача.

Суд також відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц та №372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17, від 25.06.2019 у справі №910/17792/17, адже останні визначально різняться суб`єктним складом спірних правовідносин, предметами та підставами позову, нормативно-правовим регулюванням правовідносин, що виникли з різних підстав, а також фактичними обставинами та доказами, які досліджувалися судами. А отже, такі справи не є подібними до справи, що переглядається.

Суд зазначає, що в силу правової позиції, яка викладена, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/10947/17, слід враховувати останню позицію суду касаційної інстанції. Зазначеним спростовується посилання скаржника на необхідність врахування висновків, які викладені у раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 922/2030/20, від 11.08.2021 у справі №927/719/20, від 02.12.2021 у справі №921/371/20, від 12.01.2022 у справі №921/511/20, від 30.01.2024 у справі №924/564/22 та від 05.102022 у справі №923/199/21, правова позиція у яких зазнала змін та конкретизації із прийняттям у подальшому постанов Великої Палати Верховного Суду (про що зазначено вище у даній постанові).

Відхиляються і посилання скаржника на рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р(ІІ)/2025), адже відповідно до резолютивної частини вказаного рішення окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, втрачають чинність із 1 січня 2027 року. При цьому таке рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України „Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

З огляду на наведене Суд відхиляє доводи касаційній скарги у наведеній частині як необґрунтовані.

6.5. Щодо суті спору

6.5.1. Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі» (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення Договору про закупівлю та оспорюваних Додаткових угод до нього).

З аналізу положень Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).

Згідно із частиною четвертою статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (зараз і надалі - у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

У частині першій статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як установили суди попередніх інстанцій, сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі Договір постачання електричної енергії споживачу, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами Закону України «Про публічні закупівлі».

Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання недійсними Додаткових угод до Договору як таких, що суперечать положенням Закону України "Про публічні закупівлі", та стягнення надмірно сплачених за ними коштів у зв`язку підвищенням ціни на товар, з огляду на що колегія суддів відзначає таке.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із системного аналізу наведених норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

Так, згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10 %.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (див. пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).

Також Велика Палата Верховного Суду у пунктах 206, 207 постанови від 21.11.2025 у справі №920/19/24 вказала, що зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

Отже, у постановах від 21.11.2025 у справі №920/19/24, від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанови Верховного Суду від 12.11.2024 у справі №910/19784/23, від 10.09.2024 у справі № 918/703/23, від 02.07.2024 у справі №910/13579/23, від 14.05.2024 у справі № 917/1010/22).

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: 

(1) відбувається за згодою сторін, зокрема шляхом підписання додаткових угод до основного договору про закупівлю; 

(2) збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку; 

(3) коливання ціни такого товару на ринку має бути обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; 

(4) ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %; 

(5) така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

(6) загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені статтями 215, 216 ЦК України.

Так, згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

6.5.2. Так, у справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що за результатами проведеної закупівлі КЗ «Центральноукраїнський науковий ліцей-інтернат» і ТОВ «Енерджигазтрейд» 22.01.2021 укладено Договір про закупівлю електричної енергії, відповідно до якого ціна за 1 кВт*год становила 2,22 грн з ПДВ.

Надалі, зокрема Додатковою угодою № 1 до Договору ціну за 1 кВт*год електричної енергії встановлено на рівні 2,40 грн з урахуванням ПДВ, тобто збільшено на 8, 1%, від суми, визначеної основним Договором, з одночасним зменшенням обсягів постачання електричної енергії.

Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення дійшли висновку, що Додаткова угода №1 сторона укладена з порушенням приписів пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що є підставою для визнання такої недійсною, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження правомірності зміни істотних умов Договору (наявності коливання ціни товару у бік збільшення). Крім того, суди відзначили, що постачальник порушив, у тому числі пункт 13.4 розділу 13 «Строк дії Договору та інші умови» Договору щодо повідомлення про зміну умов договору не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування.

Не погоджуючись з вказаним висновком, скаржник стверджує, що Додаткова угода №1 була укладена у відповідності до приписів пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що підтверджується наданими постачальником доказами.

Отже, у даних правовідносинах спірним є питання щодо обґрунтованості укладення сторонами Додаткової угоди №1, з огляду на що Суд відзначає таке.

6.6. Щодо правомірності укладення Додаткової угоди №1, що передбачає збільшення ціни на одиницю спірного товару у межах 10 % значення для зміни ціни

6.6.1. Колегія суддів відзначає, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі №910/17520/21).

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).

Параграфом 1 глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому Суд виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.

Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести Державну службу статистики України, на яку Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.

Отже, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 926/3244/22).

6.6.2. Так, в обґрунтування доцільності укладення Додаткової угоди № 1 до Договору Постачальником надано повідомлення від 22.01.2021 (тобто у день укладення спірного Договору), в якому останній повідомив про можливе підвищення ціни на одиницю товару у лютому 2021 року, а також лист від 10.02.2021 № 177 «Щодо підвищення ціни за одиницю товару за Договором № 75-ЕГТ-21/Е про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з коливанням ціни на ринку електричної енергії з 11.02.2021», із доданим експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати від 10.02.2021 №0-139, який надано за результатами експертизи проведеної за заявкою ТОВ «Енерджигазтрейд» від 10.02.2021, в якому згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна на електричну енергію за січень в цілому становила 1 462,52 грн/МВт.год, за першу декаду лютого (01.02.2021-10.02.2021) становила 1 698,79 грн/МВт.год, коливання склало +16,15%.

Суди попередніх інстанцій, оцінюючи докази, надані відповідачем на обґрунтування правомірності внесення змін до Договору, відзначили, що інформація, яка міститься у експертному висновку Черкаської торгово-промислової палати від 10.02.2021 № 0-139 відображає висновки експерта щодо середньозваженої ціни електричної енергії за січень в цілому, при тому, що Договір укладено 22.01.2021. Відтак вказаний висновок не підтверджує коливання ціни електричної енергії в бік збільшення в період між укладенням Договору станом на 22.01.2021 та 24.02.2021 датою укладення Додаткової угоди №1.

Крім того, суди вказали і те, що постачальник листом від 22.01.2021, тобто в день укладення самого Договору, вже повідомив Ліцей про зміну вартості за одиницю товару у зв`язку з коливанням закупівельної вартості електричної енергії на ринку, не маючи на то належних підстав. Отже, відповідачем не дотримано вимог щодо надання обґрунтування необхідності внесення змін до Договору та документального підтвердження факту збільшення ціни на певний період, а саме чому таке підвищення ціни на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері, не навів причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник не довів, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Суди звернули увагу, що згідно з інформацією, розміщеною на сайті ДП «Оператор ринку» wuxy.oree.com.ua, середньозважена ціна електричної енергії (ресурс) січня з 22.01.2021 (дата укладення Договору) по 31.01.2021 склала 1 614,375 грн/МВт.год, за першу декаду лютого склала 1 702,448 грн/МВт.год (тобто збільшилась па 5,46%). Середньозважена ціна електричної енергії з 01.02.2021 по 22.02.2021 (по дату укладення Додаткової угоди № 1 до Договору) склала 1 652, 785 грн/МВт.год, тобто збільшилась в порівнянні з середньозваженою ціною за спірний період січня (з 22.01.2021 по 31.01.2021) на 2,38%. Разом з тим, ціна електричної енергії на дату укладення договору (22.01.2021) становила 1 687,66 грн/МВт.год., тобто упродовж лютого до дати укладення Додаткової угоди № 1 (1 652,785 грн/МВт.год) спостерігалось падіння ціни на електричну енергію в порівнянні з ціною на дату укладення Договору на 2,07%. При тому, що ціна електричної енергії відповідно до умов Договору ставила 1,85 грн / за 1 кВт*год без урахування ПДВ.

Тому, враховуючи відсутність коливання ціни на електричну енергію в бік здорожчання станом на 24.02.2021 (дату підписання Додаткової угоди №1), можна стверджувати про обґрунтованість вимог Прокурора у відповідній частині.

6.6.3. У розрізі наведеного колегія суддів ураховує, що як встановлено господарськими судами зазначений висновок ТПП відображає середньозважену (середньомісячну) ціну електричної енергії за січень 2021 року в цілому та за першу декаду лютого 2021 року.

Тобто зазначений висновок демонструє середню ціну за 1 кВт*год електричної енергії на конкретну дату (січень та першу декаду лютого 2021 року). 

При цьому судами не встановлено, що наведені документи містять відомості (1) щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності їх зростання / зменшення; що у них міститься (2) аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами (зокрема, з моменту підписання спірного Договору) чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії у порівнянні з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни.

Натомість, судами встановлено, що згідно з інформацією, розміщеною на сайті ДП «Оператор ринку», упродовж лютого до дати укладення Додаткової угоди № 1 спостерігалось падіння ціни на електричну енергію в порівнянні з ціною на дату укладення Договору, з огляду на що суди дійшли висновку, що станом на момент підписання спірної Додаткової угоди №1 було відсутнє коливання ціни на електричну енергію в бік здорожчання / зростання. 

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, судами першої та апеляційної інстанцій надано оцінку поданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

Відтак, ураховуючи конкретні обставини даної справи, встановлені судами, колегія суддів погоджується з висновками господарських судів, що докази, надані постачальником, не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та обґрунтування неможливості виконання зобов`язання за ціною, зазначеною у Договорі.

6.6.4. Отже, оцінюючи наведене вище у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що господарські суди дійшли заснованого на правильному застосуванні норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», статті 215 ЦК України висновку щодо наявності підстав для визнання оспорюваної Додаткової угоди № 1 до Договору недійсною. Оскільки зазначена Додаткова угода є недійсною та не породжує правових наслідків, суди також дійшли правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з постачальника грошових коштів (різницю між ціною, встановленою основним Договором, та фактично сплаченими коштами за ціною, передбаченою, зокрема Додатковою угодою №1) на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України (правозастосування яких узгоджується із сталою та послідовною практикою Верховного Суду у даній категорії спорів та не спростовано скаржником).

Суд відхиляє як необґрунтовані посилання скаржника на не врахування висновків Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, від 07.03.2024 у справі №918/308/23, від 29.03.2019 у справі №826/6926/17, від 02.12.2020 у справі №913/368/19, від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 22.09.2022 у справі №125/2157/19, адже оскаржувані судові рішення ним не суперечать. Доводи скаржника про їх неврахування зводяться до власного трактування таких висновків, що вочевидь не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень у відповідності до приписів статей 236, 310 Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи касаційної скарги Судом не приймаються як такі, що не впливають на результат розгляду даної справи.

6.7. Отже, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Суд касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм права при прийнятті оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли своє підтвердження з мотивів і міркувань, викладених у розділі 6 цієї постанови.

7.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

7.3. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення, дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень в оскаржуваній частині - без змін.

8. Судові витрати

8.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигазтрейд" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 11.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 (у оскаржуваних частинах) у справі №925/1282/23 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді Н. Губенко

О. Кібенко