УХВАЛА

4 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 348/1835/24
провадження № 61-14581ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мелещук Валентин Васильович, на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 5 травня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду 
від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
20 листопада 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мелещук В. В., на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 5 травня 
2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 
2025 року, повний текст якої складено 31 жовтня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху, надано десятиденний строк для усунення її недоліку, який заявник усунув.
Відповідно до частини восьмої статті 394 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, щопідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 липня 2023 року 
у справі № 591/1861/22, від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, 
від 25 липня 2018 року у справі № 922/4013/17, від 20 березня 2018 року 
у справі № 911/482/17, від 3 липня 2019 року у справі № 910/12722/18, 
постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 
(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує порушення норм процесуального права, зазначаючи, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Заявником подано клопотання про зупинення дії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року, яке мотивовано тим, що оскаржуване судове рішення набрало законної сили та підлягає виконанню. Доводи касаційної скарги, на думку заявника, є такими, що призведуть до скасування касаційним судом оскаржуваної постанови, тому заявник змушений буде звернутися з клопотанням про поворот виконання судового рішення.
Вивчивши доводи клопотання та зміст судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.
Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судових рішень, підтверджені доказами.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Так, рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 5 травня 2025 року позов задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 1 638 870,66 грн у відшкодування майнової шкоди, судовий збір у розмірі 12 112 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 12 400 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500 грн.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 5 травня 2025 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 248 019 грн у відшкодування майнової шкоди, судовий збір у розмірі 4 844,80 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 9 424 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 540 грн.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Касаційний суд діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, яке не передбачає процесуальної можливості зупинити дію судового рішення, якщо воно підлягає примусовому виконанню.
Ураховуючи зміст оскаржуваної постанови, про зупинення дії якої просить заявник, касаційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такого клопотання, оскільки постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року підлягає примусовому виконанню, тому підстав для зупинення її дії немає.
Керуючись статтями 389, 393, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мелещук Валентин Васильович, на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 5 травня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року.
Витребувати з Яремчанського міського суду Івано-Франківської області матеріали цивільної справи № 348/1835/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мелещук Валентин Васильович, про зупинення дії 
постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді  С. О. Карпенко 
В. В. Сердюк 
І. М. Фаловська