УХВАЛА

18 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 560/18698/24
адміністративне провадження № К/990/11835/26 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Дашутіна І. В., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі № 560/18698/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,
установив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у якому просила визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його вчинити певні дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема в частині сплати судового збору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику на підставі частини другої статті 298 та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України у зв`язку з невиконанням вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху.
На зазначене рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2025 року відповідач повторно подав апеляційну скаргу. Одночасно заявник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені у клопотанні про його поновлення. У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відмовлено.
Апеляційну скаргу відповідача на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року залишено без руху.
Апелянту запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або зазначити інші підстави для його поновлення, а також надати докази сплати судового збору.
На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від апелянта надійшла заява про поновлення строку подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року. Зазначене клопотання не містило жодних доводів, що підтверджували б наявність поважних причин, які об`єктивно перешкоджали відповідачу вчасно подати апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із наступного.
Судова колегія апеляційної інстанції повторно наголосила, що у разі розгляду питання про поновлення процесуальних строків особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи та подати належні й допустимі, у розумінні статей 73 та 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені нею обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатися наданим правом звернення до суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції, надавши оцінку доводам апелянта, відзначив, що вказаним обставинам вже була надана оцінка судом під час розгляду попереднього клопотання, яке залишено без задоволення, а підстави пропуску процесуального строку визнані неповажними.
Суд апеляційної інстанції вкотре зауважив, що неможливість вчинити певні процесуальні дії підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак доказів такої неможливості скаржником не надано, а також не підтверджено відсутності можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою у встановлені процесуальним законом строки.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції констатував, що невмотивоване задоволення клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги створило б дискримінаційне становище щодо інших суб`єктів, які звертаються за судовим захистом, та порушило б принцип рівності сторін у адміністративному судочинстві, а тому відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 раніше вже зверталася до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначене судове рішення. Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року вказану касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
16 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла повторно подана касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі № 560/18698/24.
Під час перевірки повторно поданої касаційної скарги на відповідність вимогам статті 330 КАС України встановлено, що вона повністю відтворює зміст попередньої касаційної скарги, яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року (провадження № К/990/9383/26).
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно із частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Положеннями частини четвертої статті 328 КАС України визначено перелік підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті.
Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним.
Так, за приписами абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Положеннями статті 330 КАС України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
За приписами частини другої цієї статті у касаційній скарзі зазначаються:
- підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4);
- у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій та третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (абзац 4).
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування.
У свою чергу, порушення норм права може виявлятися у:
- застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації;
- незастосуванні норми, яку належало застосувати;
- наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.
Верховний Суд в ухвалі від 09 березня 2026 року про повернення раніше поданої касаційної скарги вже звертав увагу скаржника на необхідність чітко зазначити, яку саме норму права судом апеляційної інстанцій застосовано неправильно, обґрунтувати, у чому полягає помилка суду під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, вона повинна застосовуватися, а також вказати, у чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Проте, звертаючись до суду з касаційною скаргою повторно, скаржник належним чином не обґрунтував, у чому саме полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при відмові у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Повторно подаючи касаційну скаргу, скаржник не усунув недоліків, на які було вказано Верховним Судом. Змістовне обґрунтування скарги залишилося незмінним.
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, неодноразово наданих Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині належного викладення підстав касаційного оскарження судового рішення.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 44, 328, 330, 332, 359 КАС України,
постановив:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі № 560/18698/24 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Дашутін