УХВАЛА
19 березня 2026 року
м. Київ
справа № 602/321/24
провадження № 61-1184ск26
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
21 січня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду та залишити без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав. Крім того, заявник просить змінити рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову про збільшення розміру аліментів.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2026 року касаційну скаргу 
  ОСОБА_1  залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску такого строку; документу про сплату судового збору; нової редакцію касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, із зазначенням конкретної (конкретних) підстави (підстав) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та її (їх) належним обґрунтуванням, та надання копії нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
12 лютого 2026 року Верховний Суд направив ухвалу від 05 лютого 2026 року на поштову адресу заявника, яка вказана в касаційній скарзі, проте вказане поштове відправлення 10 березня 2026 року повернуто на адресу Верховного Суду з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання».
04 лютого 2026 року заявник направив на адресу суду касаційну скаргу на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року.
Відповідно до акта Верховного Суду від 09 лютого 2026 року № 80 встановлено, що під час відкриття конверту виявлено відсутність документа, зазначеного у додатках до касаційної скарги, а саме квитанції про сплату судового збору.
Службовою запискою Верховного Суду від 09 лютого 2026 року вказану касаційну скаргу перереєстровано з індексу «ск» на індекс «з» як доповнення до касаційної скарги, яка подана 21 січня 2026 року.
10 лютого 2026 року ОСОБА_3 направила засобами поштового зв`язку квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 255, 42 грн, яка є аналогічною квитанції, яка була подана разом з касаційною скаргою від 21 січня 2026 року.
Щодо поданих доповнень до касаційної скарги Верховний Суд доходить висновку про повернення їх без розгляду, з огляду на наступне.
Пунктом 6 частини другої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Частиною першою статті 398 ЦПК України визначено, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Право на доповнення чи зміну касаційної скарги може бути здійснено лише протягом строку на касаційне оскарження.
Як статтею 390 ЦПК України, так і статтею 398 ЦПК України не передбачено права суду касаційної інстанції вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на внесення змін чи доповнень до касаційної скарги, який є преклюзивним, а тому відповідні доповнення, подані після визначеного законом строку, не приймаються до розгляду та повертаються заявнику.
Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 28 липня 2023 року в справі № 274/4132/21 (провадження № 61-8397св23).
Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята 03 вересня 2025 року, повний текст складено 12 вересня 2025 року. Забезпечено надання загального доступу 17 вересня 
2025 року. Останній день строку на касаційне оскарження припадав на 13 жовтня 2025 року.
Встановлено, що з касаційною скаргою заявник звернувся 21 січня 2026 року, поза межами строку на касаційне оскарження судових рішень. Доповнення та зміна до касаційної скарги подані 04 лютого 2026 року.
Отже, доповнення і зміни до касаційної скарги надіслані до суду касаційної інстанції з пропуском строку, установленого законом для подання доповнень до касаційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки доповнення і зміни до касаційної скарги подано до суду касаційної інстанції після закінчення строку на касаційне оскарження, їх необхідно залишити без розгляду.
Крім цього, Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що останній не виконав вимоги ухвали від 05 лютого 2026 року, а саме: не подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та докази, що підтверджують поважність причин пропуску такого строку; документ про сплату судового збору у розмірі 
3 608, 58 грн; нову редакцію касаційної скарги, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, із зазначенням конкретної (конкретних) підстави (підстав) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та її (їх) належним обґрунтуванням, та не надав копії нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу. За частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав продовження строку для усунення вказаних вище недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 185, 260, 390, 392, 393, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Доповнення і зміни до касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 21 березня 
2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 вересня 
2025 року повернути заявнику без розгляду.
Продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги     ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду 
від 03 вересня 2025 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко