УХВАЛА

27 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 200/5824/25
адміністративне провадження № К/990/8797/26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Центр Плаза»
на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2026 року
у справі № 200/5824/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Центр Плаза» 
до Головного управління ДПС у Донецькій області
про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
26 лютого 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Центр Плаза» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 200/5824/25, предметом розгляду якої є:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26 березня 2025 року № 19/05-99-04-10 щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку; 
- зобов`язання Головне управління ДПС у Донецькій області повторно розглянути його заяву від 28 вересня 2022 року (вхідний податкової служби від 10.03.2023 року № 1598/7) щодо неможливості виконання платником податків податкових обов`язків, з урахуванням висновків суду, висловлених за наслідками розгляду справи № 120/13884/23 та за результатами розгляду цієї справи.
При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.
Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Стаття 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
У поданій касаційній скарзі, відповідач, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому у касаційній скарзі податковий орган посилається на висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11 лютого 2025 року у справі №240/13680/24 щодо обов`язковості рішень, які набрали законної сили.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
Верховний Суд зауважує, що скаржник не доведено подібність правовідносин у справах, аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.
Скаржником не обґрунтовано, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права, які висновки судів попередніх інстанцій суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Суд звертає увагу на те, що Товариству при зверненні до Суду з касаційною скаргою необхідно вказати висновки Верховного Суду, які не застосовані судами попередніх інстанцій саме в межах спірних правовідносин (в даному випадку в правовідносинах щодо прийняття рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку).
Якщо Товариство вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми саме процесуального права, то підставою касаційного оскарження необхідно визначати, окрім іншого, пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України в поєднанні з частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Фактично касаційна скарга зводиться до порушень судом апеляційної інстанції норми процесуального законодавства, проте касаційна скарга не містить обґрунтування підстав касаційного оскарження визначеного пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Крім того, Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ця справа розглянута судами в порядку спрощеного позовного провадження, проте касаційна скарга не містить обгрунтування підстав визначених частиною п`ятою статті 328 КАС України, які б дозволяли здійснювати касаційний перегляд судових рішень у цій справі.
Суд звертає увагу на те, що у випадку не зазначення підстав визначених частиною п`ятою статті 328 КАС України при повторному поданні касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Центр Плаза» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 200/5824/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Центр Плаза» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.
Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя	Р.Ф. Ханова