УХВАЛА

23 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 682/231/25
провадження № 61-1443ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ярмольчуком Віталієм Сергійовичем, на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припинення усіх речових прав, їх обтяжень щодо неї,
ВСТАНОВИВ:
29 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що заявник є пенсіонером та отримує пенсію як єдине джерело доходу, розмір якої є незначним і не забезпечує можливості сплатити судовий збір без істотного погіршення матеріального становища.
Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
Заявником до скарги не додані докази, що характеризують майновий стан позивача,та неможливість сплати судового збору саме на момент подання касаційної скарги. Такими документами, наприклад, можуть бути довідки про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів тощо. Тому клопотання задоволенню не підлягає.
Отже, скаржнику слід сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (чинний на момент пред`явлення позову) розмір судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становив 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 028,00 грн.
Розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні касаційної скарги за дві немайнові вимоги становив 3 875,84 грн (3 028,00 грн * 0,4 * 2 * 200% * 0,8). 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати до суду касаційної інстанції відповідний документ.
Крім того, у пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Заявник зазначає, що рішення судів винесені без урахування висновків щодо застосування Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду: від 30 червня 2020 року у справі № 372/2626/15, від 02 липня 2025 року у справі № 569/13445/20.
Разом з тим, аналіз оскаржених судових рішень свідчить, що суд апеляційної інстанції врахував відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , змінив рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині щодо підстав відмови в позові, зокрема зазначив, що передчасними є висновки суду першої інстанції про те, що земельна ділянка, відведена у власність ОСОБА_2 не була сформована за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 , про правомірність прийнятого органом місцевого самоврядування рішення, про неефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права, про вичерпання рішенням сільської ради своєї дії. 
Проте апеляційний суд зробив висновок, що позивач не довів порушення його прав та інтересів набуттям відповідачем ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки. Доводи позивача свідчать виключно про незгоду із тим в який спосіб відповідач набув у власність земельну ділянку, що жодним чином не підтверджує факт порушення його прав.
Тому доводи касаційної скарги, які також зводяться до незгоди із тим в який спосіб відповідач набув у власність земельну ділянку, не свідчать, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду, на які заявник посилається у касаційній скарзі, і що такі правовідносини є подібні до правовідносин в цій справі.
Особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, які саме висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (та якої саме) у них викладено та які не застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 390, 393 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 393 ЦПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков