УХВАЛА

23 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/5375/21 

Суддя Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду Мачульський Г.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ?Укрбуд Девелопмент?
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ?Регіональні ресурси?
до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ?Укрбуд Девелопмент?;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю ?Кілментон?,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю ?Арагон?;
2) Товариство з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Віртуоз?,
за участі розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю ?Укрбуд Девелопмент? арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича,
про визнання недійсними правочинів, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
05.01.2026 (через систему ?Електронний суд?) Товариство з обмеженою відповідальністю ?Укрбуд Девелопмент? (далі - Товариство, скаржник) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 (повний текст складений 15.12.2025) та рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021.
З огляду на те, що в оскаржуваних судових рішеннях відсутні відомості щодо вартості спірних нежитлових приміщень, виникла необхідність перевірки матеріалів справи для з?ясування їх вартості та здійснення належного обрахування судового збору за подання касаційної скарги, тому Судом ухвалою від 09.02.2026 витребувано матеріали справи №910/5375/21, які надійшли до Верховного Суду 16.02.2026.
За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що її подано з порушенням статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою визначено форму і зміст касаційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із положеннями частин 2, 5 статті 292 та статті 174 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги. Якщо ухвала про залишення заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" (далі - Закон).
За приписами підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону за подання касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті під час подання позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з приписами підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На момент звернення з даним позовом до суду, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01.01.2021 установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270,00 грн.
Предметом позову у цій справі 5 немайнових вимог: визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 14.02.2020 (1); визнання протиправним та скасування: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 51153436 від 15.02.2020 00:55:25 (2); рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51153434 від 15.02.2020 00:22:06 (3); рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51153435 від 15.02.2020 00:39:04 (4); рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51153433 від 14.02.2020 23:46:03 (5) та 4 майнових вимог: витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кілментон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" об`єктів нерухомого майна: нежитлову будівлю, загальною площею 106 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 4В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1572003680391 (1); нежитлову будівлю - флігель (адмін. будинок) 2-пов. (літ. Б), загальною площею 409 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 25, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1223808780000 (2); нежитлове приміщення, група приміщень № 27 (в літері А), загальною площею 91 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 25, приміщення № 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1039432380000 (3); нежитловий будинок (літера А), загальною площею 3041, 5 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 198472180000 (4) із визнанням за Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025, позов задоволено в частині визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 14.02.2020; визнання протиправним та скасування: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 51153436 від 15.02.2020 00:55:25; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51153434 від 15.02.2020 00:22:06; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51153435 від 15.02.2020 00:39:04; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51153433 від 14.02.2020 23:46:03; витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кілментон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" об`єктів нерухомого майна: нежитлову будівлю, загальною площею 106 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 4В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1572003680391; нежитлову будівлю - флігель (адмін. будинок) 2-пов. (літ. Б), загальною площею 409 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 25, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1223808780000; нежитлове приміщення, група приміщень № 27 (в літері А), загальною площею 91 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 25, приміщення № 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1039432380000; нежитловий будинок (літера А), загальною площею 3041, 5 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 27, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 198472180000; в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіональні ресурси" права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна в позові відмовлено.
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України ?Про судовий збір? визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
З огляду на те, що касаційну скаргу подано через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" судовий збір підлягає сплаті з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8.
Отже за вимоги немайнового характеру скаржник має сплатити 18 160,00 грн (5 вимог немайнового характеру х 2 270,00 х 200% х 0,8).
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).
Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Зважаючи на викладене, позовна вимога про витребування об`єктів нерухомого майна є вимогою майнового характеру.
Як убачається з матеріалів справи, загальна вартість об`єктів нерухомого майна становить - 41 129 984,80 грн (заява Товариства з обмеженою відповідальністю ?Регіональні ресурси? від 16.04.2021 про усунення недоліків позовної заяви (т.1, а.с. 166).
Таким чином за вимогу майнового характеру скаржник має сплатити судовий збір у сумі 987 119,64 грн (41 129 984,80 грн х 1,5% х 200% х 0,8).
Ураховуючи викладене, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги у даній справі складає 1 005 279,64 грн (18 160,00 грн + 987 119,64 грн).
Проте скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору в установлених порядку і розмірі.
Натомість скаржник в касаційній скарзі виклав клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. Зазначене клопотання мотивовано тим, що Товариство, як боржник вважає за можливе звернутися до Суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі. На підтвердження відсутності можливості сплати судового збору скаржником надано довідки (виписки) рахунків Товариства із АБ ?Укргазбанк? (відкрито два рахунки) і АТ ?Комерційний банк ?Глобус? (відкрито один рахунок), з яких вбачається, що на ці рахунки накладено арешти. Також зазначає, що останню річну фінансову звітність Товариством за попередній (останній) звітний період було подано у 2022 році за 2021 рік, оскільки щодо Товариства як боржника, відкрито провадження у справі про банкрутство №910/14968/22 на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 08.02.2023. 
Розглянувши це клопотання, Суд відмовляє в його задоволенні, зважаючи на таке.
Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати визначається статтею 8 Закону України ?Про судовий збір?.
Частиною 1 статті 8 Закону України ?Про судовий збір? унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, в інших випадках, визначених цією нормою.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі "Княт проти Польщі" (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).
Надавши оцінку наведеним Товариством доводам та наданим доказам, Суд дійшов висновку, що вони не підтверджують реальної фінансової неспроможності Товариства, оскільки не містять інформації щодо відсутності у боржника рухомого та нерухомого майна, інших активів, обтяжень у розпорядженні ними, що унеможливлювало сплату судового збору. Так, зокрема, надані виписки з банківських рахунків Товариства не доводять відсутності у нього інших активів чи джерел, які могли бути використані для сплати судового збору. За оцінкою суду у цьому випадку необхідним є надання довідки податкового органу про наявність у Товариства рахунків у банківських установах, крім того належить надати докази щодо наявності майна у Товариства та про його вартість, інвентаризаційних відомостей, відомостей про наявні активи, у тому числі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна тощо. Близька за змістом правова позиція щодо застосування положень частини 1 статті 8 Закону України ?Про судовий збір? викладена в ухвалі Верховного Суду від 01.12.2025 у справі №914/466/23(914/2366/24). 
Крім того, звертаючись до Верховного Суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржником не надано доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом процесуального строку розгляду касаційної скарги до ухвалення рішення у справі.
За змістом частини 4 статті 11 ГПК України Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див. рішення суду від 28.10.1998 у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, № 32).
Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див. рішення суду від 28.11.2006 у справі "Апостол проти Грузії", заява № 40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дію в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (див. рішення суду від 12.06.2007 у справі "Станков проти Болгарії", заява № 68490/01)
Верховний Суд відмічає, що законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат); по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію. 
Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.
Як визначено у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).
При цьому ЄСПЛ також зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі ?Креуз проти Польщі? (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, № 28249/95, § 60)).
Отже, клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику необхідно надати суду документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1 005 279,64 грн на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102 
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) 
- код банку отримувача (МФО): 899998 
- рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007 
- код класифікації доходів бюджету: 22030102 ?Судовий збір (Верховний Суд, 055?).
Суд звертає увагу скаржника на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації сплаченого судового збору є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга та дата судового рішення, що оскаржується.
З огляду на викладене, касаційна скарга скаржника визнається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України.
У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 ГПК України, 
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю ?Укрбуд Девелопмент? у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ?Укрбуд Девелопмент? залишити без руху.
3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю ?Укрбуд Девелопмент? строк усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.
4. У разі усунення недоліків документи подати через ?Електронний суд? або направити поштою на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 із наданням доказів про дату вручення даної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. М. Мачульський