ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 914/1045/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,
секретар судового засідання - Корнієнко О. В., 
за участю представників:
Фермерського господарства «Оглядів»
голови ОСОБА_2 - ОСОБА_4.,
Радехівської міської ради Львівської області - на з`явився,
Головного управління 
Держгеокадастру у Львівській області - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу (із урахуванням нової редакції касаційної скарги) Радехівської міської ради Львівської області
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 (у складі колегії суддів: Зварич О. В. (головуючий), Кравчук Н. М., Панова І. Ю.)
та рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2025 (суддя Горецька З. В.)
у справі № 914/1045/23
за позовом Фермерського господарства «Оглядів» голови ОСОБА_2 
до Радехівської міської ради Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області
про визнання права постійного безоплатного користування земельними ділянками,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2023 року Фермерське господарство «Оглядів» голови ОСОБА_2 (далі - ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2.) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Радехівської міської ради Львівської області, у якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) просило суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Львівській області) від 12.06.2019 № 13-3647/16-19СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність»;
- визнати недійсним акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 18.06.2019, складений ГУ Держгеокадастру у Львівській області та Радехівською міською радою в частині передачі ГУ Держгеокадастру у Львівській області у комунальну власність Радехівської міської ради (Радехівській міській територіальній громаді) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області площею 6,3896 га, кадастровий номер 4623983800:06:000:1254, та площею 10,00 га, кадастровий номер 4623983800:08:000:1293;
- визнати за ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. право постійного безоплатного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4623983800:06:000:1254, площею 6,3896 га, з цільовим призначенням 16.00 (землі запасу) в с. Оглядів Радехівського району Львівської області та земельною ділянкою з кадастровим номером 4623983800:08:000:1293, площею 10,0 га в с. Оглядів Радехівського району Львівської області.
Позовні вимоги мотивовані невизнанням Радехівською міською радою права користування спірними земельними ділянками позивача, що, на думку останнього, є неправомірним.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.11.2023 залучено до участі у справі як відповідача ГУ Держгеокадастру у Львівській області.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.03.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 позов задоволено частково. Визнано за ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. право постійного безоплатного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4623983800:06:000:1254, площею 6,3896 га; з цільовим призначенням: 16.00 (землі запасу) в с. Оглядів Радехівського району Львівської області та земельною ділянкою з кадастровим номером 4623983800:08:000:1293, площею 10,0 га в с. Оглядів Радехівського району Львівської області. Здійснено розподіл судового збору.
Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, у листопаді 2025 року Радехівська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2025 скасувати, а справу повернути на новий розгляд (або прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову).
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 914/1045/23 за касаційною скаргою Радехівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2025 з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України; зупинено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2025 у справі № 914/1045/23 до закінчення його перегляду в касаційному порядку; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.02.2026.
ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. у відзиві на касаційну скаргу зазначає про законність та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення- без змін.
Радехівська міська рада та ГУ Держгеокадастру у Львівській області у судове засідання своїх представників не направили.
Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, та те, що зазначені учасники справи не зверталися до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представників Радехівської міської ради та ГУ Держгеокадастру у Львівській області. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2., дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Судами попередніх інстанцій установлено, що у 1992 році ОСОБА_1 надано в постійне користування для ведення селянського фермерського господарства дві земельні ділянки на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області площею 10,0 га (Державний акт на право користування землею Б № 061038) та площею 6,5 га (Державний акт на право користування землею Б № 059201).
04.03.1993 створено і зареєстровано селянське (фермерське) господарство ОСОБА_1., що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності-юридичної особи від 09.01.1998; дата внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій - 14.08.1998.
Рішенням Оглядівської сільської ради від 15.06.2000 № 39 «Про припинення діяльності селянсько-фермерського господарства ОСОБА_1 та створення нового селянсько-фермерського господарства під головуванням ОСОБА_2.», розглянувши заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25.05.2000 про передачу землі для ведення селянсько-фермерського господарства ОСОБА_1 його синові ОСОБА_2 , надано згоду на припинення діяльності селянсько-фермерського господарства під головуванням ОСОБА_1 і створення нового селянсько-фермерського господарства під головуванням його сина ОСОБА_2 .
Рішенням Радехівської районної ради від 23.06.2000 «Про припинення окремих селянських фермерських господарств» припинено діяльність, зокрема, селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 в с. Оглядів (пункт 1); вилучено земельні ділянки в окремих фермерів (у тому числі ОСОБА_1 ) в розмірах відповідно з додатком (пункт 2); передано вилучені землі в землі запасу сільських рад (пункт 3)
Рішенням Радехівської районної ради від 23.06.2000 «Про згоду на відведення в постійне користування земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_2 » надано згоду на відведення у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу, зокрема, Оглядівської сільської ради 16,5 га орних земель ОСОБА_2 (пункт 1); землеволодільцям приступити до використання наданої земельної ділянки лише після встановлення землевпорядними організаціями меж на місцевості і отримання державного акту (пункт 2).
Судами попередніх інстанцій установлено, що зазначеним рішенням ОСОБА_2 були передані у користування дві земельні ділянки загальною площею 16,5 га, а саме, земельні ділянки площею 10,0 га та 6,5 га, які були сформовані на підставі Державних актів на право користування землею Б № 061038 та Б № 059201, виданих ОСОБА_1 у 1992 році. 
Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації від 20.07.2000 № 302 «Про державну реєстрацію фермерського господарства «Оглядів» голови ОСОБА_2 » надано згоду на реєстрацію ФГ «Оглядів» ОСОБА_2 у с. Оглядів Радехівського району Львівської області, на підставі якого видано свідоцтво про державну реєстрацію ФГ «Оглядів» ОСОБА_2 .
Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 12.06.2019 № 13-3647/16-19СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Радехівської міської ради (в тому числі земельні ділянки Оглядівської сільської ради) були передані у комунальну власність Радехівській міській раді.
Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення у комунальну власність від 18.06.2019, підписаного ГУ Держгеокадастру у Львівській області та Радехівською міською радою, земельні ділянки, у тому числі з кадастровим номером 4623983800:06:000:1254, площею 6,3896 га та з кадастровим номером 4623983800:08:000:1293, площею 10,00 га передані у комунальну власність із зазначенням про відсутність землекористувача.
Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.06.2021 земельні ділянки з кадастровим номером 4623983800:08:000:1293, площею 10,0 га та з кадастровим номером 4623983800:06:000:1254, площею 6,3896 га належать на праві комунальної власності Радехівській міській раді на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 12.06.2019 № 13-3647/16-19СГ та акта приймання-передачі нерухомого майна від 18.06.2019, складеного Радехівською міською радою та ГУ Держгеокадастру у Львівській області, дата державної реєстрації земельних ділянок - 28.03.2019, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.10.2022 № 313273149 та № 313276512.
Згідно з довідками уточнення витягу про земельні ділянки, наданими відділом у Радехівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 11.06.2021, земельні ділянки з кадастровими номерами 4623983800:08:000:1293 та 4623983800:06:000:1254 сформовані на підставі, зокрема, Державних актів на право постійного користування землею Б № 061038 та Б № 059201.
Також, судами попередніх інстанцій установлено, що у 2021 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 успадкували в рівних частках статутний капітал ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.03.2021 та від 09.04.2021.
Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 статуту ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. засновником фермерського господарства є ОСОБА_1 , правонаступником якого став його син ОСОБА_2 , правонаступниками якого за спадщиною стали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Головою фермерського господарства є ОСОБА_4 .
У листопаді 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як засновники ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2., звернулись з заявами до Радехівської міської ради, в яких просили передати їм у безоплатне користування в рівних частинах земельну ділянку з кадастровим номером 4623983800:06:000:1254, площею 6,3896 га, з цільовим призначенням: 16.00 (землі запасу) та земельну ділянку з кадастровим номером 4623983800:08:000:1293, площею 10,0 га, з цільовим призначенням: 01.02 (для ведення фермерського господарства).
Радехівська міська рада листом від 27.12.2022 повідомила ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що їх звернення будуть розглянуті на черговому засіданні комісії з питань землекористування. До листа були додані пояснювальні записки від 16.12.2022, з яких вбачається, що відповідач не визнає права ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. на землекористування вказаними земельними ділянками.
Зазначені вище обставини стали підставою для звернення ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. з відповідним позовом до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що спірні земельні ділянки були надані ОСОБА_2 у постійне користування для ведення фермерського господарства як спеціальному суб`єкту - голові створюваного селянського (фермерського) господарства, а тому саме у ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. з моменту його державної реєстрації виникло право постійного користування такими земельними ділянками і таке право зберігається за останнім до припинення його діяльності. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання за ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. право постійного безоплатного користування спірними земельними ділянками та відповідно про задоволення зазначеній позовних вимог. 
При цьому, суд першої інстанції зазначив про відсутність належних доказів на підтвердження передачі спірних земельних ділянок в користування третім особам.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 12.06.2019 № 13-3647/16-19СГ та про визнання недійсним акту приймання- передачі від 18.06.2019, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин їх незаконності.
Радехівська міська рада підставою касаційного оскарження судових рішень у справі, що розглядається, зазначає пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України з огляду на наявність підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 та пунктами 1, 3 частини 3 статті 310 цього Кодексу, а саме: суд прийняв рішення про права, інтереси та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; суди не дослідив зібрані у справі докази; суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.
При цьому скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки наявним у матеріалах справи доказам щодо відсутності фактичного використання фермерським господарством земельних ділянок та оформлення права постійного користування цими земельними ділянками, а також доказам щодо користування (більше 30 років) земельною ділянкою площею 10,0 га фізичними особами- мешканцями с. Оглядів; не залучено до участі у справі фізичних осіб - мешканців с. Оглядів, які понад 30 років використовують спірну земельну ділянку, що призвело до порушення їх права користування землею при прийняття оскаржуваних судових рішень. Також, за доводами скаржника, суд апеляційної інстанції без належного обґрунтування відмовив у задоволення його клопотання про долучення доказів, що унеможливило повне та об`єктивне встановлення обставин справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу Радехівської міської ради, виходить із такого.
Згідно зі статтею статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
За змістом статті 45 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу. 
Задля остаточного вирішення спору і захисту порушеного права за результатами судового розгляду справи сторонами в судовому процесі мають бути саме сторони у спірних матеріальних правовідносинах, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Схожий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2024 у справі № 907/825/22.
За принципом диспозитивності визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, а установлення належності відповідачів є обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (тобто ex officio), та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).
Однак, суд у господарському чи цивільному судочинстві не вправі з власної ініціативи залучати іншого відповідача/співвідповідача до участі у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).
Водночас, за приписами частини 2 статті 50 ГПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 
Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу (частин 4, 5 статті 50 ГПК України). 
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.08.2024 у справі № 914/2444/23, від 12.02.2019 у справі № 908/1141/15-г, від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, від 27.02.2019 у справі № 910/21894/16, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17.
Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти задоволення позовних вимог Радехівська міська рада посилалась, зокрема, на те, що спірна земельна ділянка площею 10,0 га по факту позивачем ніколи не використовувалась та не оброблялась, зазначена земельна ділянка була розділена на маленькі земельні ділянки, які були надані мешканцям с. Оглядів для використання відповідно до рішення Оглядівської сільської ради від 05.10.1993. 
Також, до закінчення підготовчого провадження у справі, що розглядається, Радехівська міська рада надала до суду першої інстанції наступні документи (докази): рішення Оглядівської сільської ради від 05.10.1993 щодо спірної земельної ділянки; список землекористувачів, яким виділена земля для ведення особистого підсобного господарства на спірній земельній ділянці; акти обміру земельних ділянок, наданих фізичним особам для ведення особистого підсобного господарства.
За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи спір у справі, що розглядається, суд першої інстанції всупереч вимогам процесуального законодавства, не надав оцінку наведеним вище доказам, так само як і доводам Радехівської міської ради та обставинам використання спірної земельної ділянки (про яку зазначає міська рада) іншими особами.
При цьому, обмежившись посиланням на відсутність належних доказів щодо підтвердження передачі спірних земельних ділянок в користування третім особам, суд першої інстанції прийняв рішення, яким задовольнив позовні вимоги про визнання за ФГ «Оглядів» голови ОСОБА_2. права постійного безоплатного користування спірними земельними ділянками, у тому числі і земельною ділянкою, на якій за доводами міської ради знаходиться майно фізичних осіб.
Наведене залишилось поза увагою і суду апеляційної інстанції, який не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги Радехівської міської ради в цій частині, чим також допустив істотне порушення вимог процесуального законодавства (стаття 269 ГПК України), оскільки зазначене вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини «Олюджіч проти Хорватії»). 
Загальними вимогами процесуального законодавства визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.
Таким чином, при розгляді касаційної скарги підтвердилась підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій. 
Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Оскільки наведеним вимогам оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції не відповідають, їх не можна визнати законними і обґрунтованими.
Вищевказане свідчить про порушення судами попередніх інстанцій наведених норм процесуального права, які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина 4 статті 310 ГПК України).
Через те, що для вирішення спору по суті необхідно встановити обставини та надати оцінку доводам та доказам, Верховний Суд, враховуючи положення частин 1, 3 статті 310 ГПК України, дійшов висновку, що оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).
За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у справі.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Радехівської міської ради Львівської області задовольнити.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 26.03.2025 у справі № 914/1045/23 скасувати.
3. Справу № 914/1045/23 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І. С. Берднік
Судді: В. А. Зуєв
І. С. Міщенко