УХВАЛА

03 березня 2026 року 
м. Київ

справа №580/5634/22
касаційне провадження № К/990/3639/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Олендера І.Я., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - Управління) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025 у справі №580/5634/22 за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум», товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - фермерське господарство «Зелгай», фермерське господарство «Агрор», товариство з обмеженою відповідальністю «ФГ «Гал-Солюшнз», фермерське господарство «Севра», про визнання договорів недійсними,

УСТАНОВИВ:

Управління 23.01.2026 подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025.

Верховний Суд ухвалою від 05.02.2026 касаційну скаргу скаржника залишив без руху як таку, що подана з пропуском строку на касаційне оскарження. Цією ж ухвалою скаржнику встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме: повідомити Суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, якщо такі є, з доданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі.

13.02.2026 скаржником усунуто недоліки касаційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з якою строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Наведені скаржником обставини та надані докази є достатніми для визнання поважними підстави подачі касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження, а тому колегія суддів вважає за можливе поновити його.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Справа №580/5634/22 неодноразово розглядалася судами першої та апеляційної інстанцій.

Так, Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 24.01.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023, у задоволенні позову відмовив.

Верховний Суд постановою від 13.09.2023 скасував рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи, Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 06.03.2024 у задоволенні позову відмовив повністю.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 19.06.2024 скасував рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024. Провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ТОВ «Презента Преміум», ТОВ «Кернел-Трейд», треті особи - ФГ «Зелгай», ФГ «Агрор», ТОВ «ФГ «Гал-Солюшнз», ФГ «Севра», про визнання договорів недійсними - закрив та роз`яснив Головному управлінню ДПС у Черкаській області, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Верховний Суд постановою від 16.07.2025 скасував постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024, а справу направив до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.10.2025 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 залишив без змін.

Не погоджуючись із рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025 Управління звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою.

Підставою касаційного оскарження скаржником вказано пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України - суд апеляційної інстанції застосував положення статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №807/3996/13-а (лише обмежилися цитуванням вказаної постанови Верховного Суду), пункту 83 постанови Верховного Суду від 30.10.2025 у справі № 910/9522/24, постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2025 у справі №420/12471/22. 

Скаржник вказує, що вищенаведені постанови Верховного Суду стосуються висновків щодо застосування статті 228 ЦК України, та, як наслідок, правова оцінка встановлених обставин у сукупності із здобутими доказами повинна надаватись судами самостійно при розгляді кожної справи, у кожному конкретному випадку, бо кожна наступна дія та обставина може складати іншу юридично-правову кваліфікацію та мати інший зміст правового регулювання, а не обмежуватись лише оцінкою доводів та доказів наданих відповідачами, при цьому для правильного вирішення спору у справах про визнання правочину таким, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, судам необхідно встановити мету укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін. Проте, жоден із наданих позивачем доказів ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що є порушенням принципу всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи, закріплений частиною першою статті 90 КАС України.

Також, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норму права, а саме - пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України без урахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 705/6141/14-ц, від 01.07.2025 у справі № 922/2635/24 (яка зважаючи на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду,
була розглянута господарським судом).

Крім того, скаржник посилається на неправильне застосування судами положень частини четвертої статті 9, статті 91 КАС України в частині оцінки доказів, що суперечить висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.01.2024 у справі № 420/12473/22.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Предметом спору у цій справі є: визнання недійсними договорів від 14.01.2020 №ЧРК20-29316, від 17.01.2020 №ЧРК20-29762, від 20.01.2020 №ЧРК20-30036, від 22.01.2020 №ЧРК20-30223, від 14.01.2020 №ЧРК20-29316, від 28.01.2020 №ЧРК20-30660, від 30.01.2020 №ЧРК20-30756, від 31.01.2020 №ЧРК20-30758, від 28.01.2020 №ЧРК20-30600, від 14.01.2020 №ЧРК20-29316, від 05.02.2020 №ЧРК20-31261, від 05.02.2020 №ЧРК20-31321, від 05.02.2020 №ЧРК20-31262, від 10.02.2020 №ЧРК20-31262, від 10.02.2020 №ЧРК20-31553, від 12.02.2020 №ЧРК20-31837, від 10.02.2020 №ЧРК20-31552, від 10.02.2020 №ЧРК20-31543, від 14.02.2020 №ЧРК20-32228, від 10.02.2020 №ЧРК20-31554, від 17.02.2020 №ЧРК20-32226, від 13.02.2020 №ЧРК20-31865, від 19.02.2020 №ЧРК20-32420, від 11.02.2020 №ЧРК20-31727, від 11.02.2020 №ЧРК20-31727, від 26.02.2020 №ЧРК20-32735, від 25.02.2020 №ЧРК20-32678, від 25.02.2020 №ЧРК20-32658, від 28.02.2020 №ЧРК20-32796, від 28.02.2020 №ЧРК20-32855, від 25.02.2020 №ЧРК20-32653, від 04.03.2020 №ЧРК20-33918, від 07.04.2020 №ЧРК20-34745, від 09.04.2020 №ЧРК20-34778, від 10.04.2020 №ЧРК20-34881, укладених між ТОВ "Презента Преміум" та ТОВ "Кернел-Трейд"; застосування наслідків недійсності правочинів, передбачених частиною третьою ЦК України та стягнення з ТОВ "Презента Преміум" на користь ТОВ "Кернел-Трейд" 205944877,56грн; застосування наслідків недійсності правочинів, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України та стягнення з ТОВ "Кернел-Трейд" на користь держави 205944877,56грн.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, з урахуванням висновків і мотивів, зазначених Верховним Судом у постановах від 13.09.2023 та від 16.07.2025 про направлення справи на новий судовий розгляд, переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.05.2025 у справі № 420/12471/22. 

Так, у постанові від 08.05.2025 у справі № 420/12471/22 Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи два ключові питання, а саме: визначення юрисдикції спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України; наявності підстав для задоволення позову, з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо відсутності між відповідачами господарської діяльності, з огляду на те, що один із відповідачів створений на підставі внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, що підтверджено вироком суду у кримінальні справі; дійшла до наступних висновків.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що: справи за позовами контролюючого органу про визнання правочинів, укладених підприємствами, які не здійснювали господарської діяльності, що встановлено вироком суду, недійсними та застосування визначених законом наслідків їх недійсності підлягають розгляду адміністративними судами за правилами КАС України, оскільки такі спори пов`язані з реалізацією органами Державної податкової служби України компетенції щодо здійснення податкового контролю, а отже, є публічно-правовими (пункт 135); ураховуючи обставини, встановлені вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2020 у кримінальній справі № 752/18603/20, про протиправну діяльність директора ТОВ «АГРОРАЙС», а також строки проведення спірних господарських операцій, їхній обсяг і відсутність у ТОВ «АГРОРАЙС» основних засобів та трудових ресурсів, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що укладені між АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та ТОВ «АГРОРАЙС» правочини мають бути визнані недійсними, адже вони не могли бути виконаними ТОВ «АГРОРАЙС», яке створене фіктивно без мети здійснення господарської діяльності та за відсутності фактичної господарської діяльності між відповідачами (пункт 141).

В свою чергу, у даній справі, суд апеляційної інстанції, з урахуванням висновків і мотивів, зазначених Верховним Судом у постановах від 13.09.2023 та від 16.07.2025 про направлення справи на новий розгляд, встановив, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання податкового органу про спрямованість укладених ТОВ «Презента Преміум» з ТОВ «Кернел-Трейд» договорів щодо постачання ячменю та кукурудзи 3-го класу, пшениці 3-го та 4 класу, насіння соняшнику, пшениці врожаю 2019 року, кукурудзи 3-го класу, на ухилення від сплати податків, а також не зайшли свого підтвердження посилання щодо наявності умислу в діях вказаних підприємств на укладення договорів поставки з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тому підстави для визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів - відсутні.

Також, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №807/3996/13-а, суд апеляційної інстанції зазначив, що саме суд, який розглядає справу щодо стягнення отриманого за зобов`язанням, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, має встановити факт наявності умислу сторін на вчинення саме такого зобов`язання (правочину). Разом з цим, позивач ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не навів аргументів та не надав доказів залучення контрагентів позивача до незаконної господарської діяльності з метою мінімізації податків та надання податкової вигоди третім особам, а також доказів обізнаності ТОВ «Презента-преміум» та ТОВ «Кернел-Трейд» про зазначені обставини, як сторін оскаржених позивачем договорів. Податковий орган у позовній заяві не зазначив та не надав доказів неможливості придбання сільськогосподарської продукції контрагентами позивача: фермерським господарством «Зелгай», фермерським господарством «Агрор», фермерським господарством «Севра». Доводи контролюючого органу щодо недостатності транспортних засобів у ТОВ «Добро Логістик», а також доводи контролюючого органу з посиланням на інформацію з підсистеми «Геопортал-Гарпун» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи та спростовані наявними у матеріалах справи доказами.

Крім іншого, Верховний Суд вказує, що безпідставними є посилання скаржника на неправильне застосування частини четвертої статті 9, статті 91 КАС України в частині оцінки доказів, що суперечить висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.01.2024 у справі № 420/12473/22, оскільки суд апеляційної інстанції встановив, що листом, який надійшов до суду 19.12.2023 за вх. 56976 директор ТОВ «Добро Логістик» повідомив, що 25.02.2022 його мобілізовано до Збройних Сил України, станом на час вирішення спору проходить військову службу та правом представництва інтересів наділений виключно він. Одночасно в листі повідомлено, що ним підтверджується викладена в листі №04/04 від 04.04.2023 інформація.

Водночас, необґрунтованими є посилання скаржника на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах № 359/3373/16-ц, № 390/34/17, № 910/19179/17, № 914/3593/15, № 237/142/16-ц, № 911/205/18, № 705/6141/14-ц, № 922/2635/24, оскільки обставини у вказаних справах та у справі в якій подано касаційну скаргу не є подібними, а у справах № 640/30276/20, № 420/12473/22, № 320/5771/23 Верховний Суд скасував ухвалені судами попередніх інстанцій судові рішення та направив справи на новий розгляд.

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій в частині застосування зазначених норм права у справі, у якій подано касаційну скаргу, відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.05.2025 у справі № 420/12471/22, тоді як скаржник в процесі розгляду справи судами попередніх інстанцій, з урахуванням направлення справи двічі на новий розгляд, не довів зворотного.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа "Зубац проти Хорватії" (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. "Станєв проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (див. рішення у справі "Леваж Престасьон Сервіс" проти Франції", п. 45; рішення у справі "Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії", п. 37; рішення у справі "Козліца проти Хорватії" (Kozlica v. Croatia), п. 32; рішення у справі "Шамоян проти Вірменії" (Shamoyan v. Armenia), п. 29). 

Отже, Верховний Суд вважає, що доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Висновки судів першої і апеляційної інстанцій відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати поважними причини пропуску Головним управлінням ДПС у Черкаській області строку на касаційне оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025 у справі №580/5634/22 та поновити його.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025 у справі №580/5634/22.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк  І.Я. Олендер