УХВАЛА

23 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №640/3768/19
адміністративне провадження №П/990/27/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А. Г.,
суддів: Білак М. В., Мацедонської В. Е., Соколова В. М., Желєзного І. В.,
за участю:
секретаря судового засідання - Клименка В.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представниці відповідача - Петренко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представниці Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Бутенка Володимира Івановича, Козьякова Сергія Юрійовича, Весельської Тетяни Федорівни, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій,
УСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Бутенка Володимира Івановича, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Бутенко Володимира Івановича з виставлення Кротюку Олександру Володимировичу 42 бали за практичне завдання в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року.
Окружний адміністративний суд міста Києва згідно з ухвалою від 11 березня 2019 року у справі №640/3768/19 (суддя Качур І.А.) відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Козьякова Сергія Юрійовича, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Козьякова Сергія Юрійовича з виставлення Кротюку Олександру Володимировичу 40 балів за практичне завдання в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року.
Окружний адміністративний суд міста Києва згідно з ухвалою від 11 березня 2019 року у справі №640/3769/19 (суддя Кузьменко В.А.) відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні); залучив до участі у справі Вищу кваліфікаційну комісію суддів України (далі - ВККС України) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Весельської Тетяни Федорівни, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Весельської Тетяни Федорівни з виставлення ОСОБА_1 37 балів за практичне завдання в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року.
Окружний адміністративний суд міста Києва згідно з ухвалою від 11 березня 2019 року у справі №640/3770/19 (суддя Шрамко Ю.Т.) відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
03 квітня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про об`єднання справ № 640/3768/19, №640/3769/19 та №640/3770/19 в одне провадження.
Окружний адміністративний суд міста Києва згідно з ухвалою від 11 квітня 2019 року (суддя Качур І.А.) об`єднав в одне провадження адміністративні справи №640/3768/19, №640/3769/19 та №640/3770/19, присвоївши об`єднаній адміністративній справі загальний №640/3768/19.
26 квітня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника ВККС України надійшло клопотання про передачу адміністративної справи №640/3768/19 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
08 травня 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог до Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Бутенка Володимира Івановича.
13 грудня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.
Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
14 грудня 2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15 грудня 2022 року.
На адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва було передано матеріали адміністративної справи №640/3768/19, які за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Кушновій А.О.
Київський окружний адміністративний суд згідно з ухвалою від 12 вересня 2024 року (суддя Кушнова А.О.) прийняв адміністративну справу №640/3768/19 до свого провадження та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі як співвідповідача ВККС України, виключивши її зі складу третіх осіб. Передав адміністративну справу №640/3768/19 за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції.
22 січня 2026 року на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла адміністративна справа № 640/3768/19.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: Загороднюка А.Г. (головуючий суддя), Білак М.В., Мацедонської В.Е., Соколова В.М., Желєзного І.В.
Верховний Суд згідно з ухвалою від 27 січня 2026 року прийняв справу №640/3768/19 до свого провадження, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23 лютого 2026 року о 10 год 00 хв.
13 лютого 2026 року до Верховного Суду від представниці ВККС України - Петренко Юлії Василівни надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
В судовому засіданні 23 лютого 2026 року Верховний Суд поставив на обговорення клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог до Члена ВККС України Бутенка Володимира Івановича, разом з тим в цьому ж судовому засіданні позивач відкликав зазначене клопотання та просив Суд його не розглядати.
З огляду на відкликання клопотання, Верховний Суд протокольною ухвалою від 23 лютого 2026 року залишив клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог до Члена ВККС України Бутенка Володимира Івановича - без розгляду.
У тому ж судовому засіданні 23 лютого 2026 року Верховний Суд поставив на обговорення клопотання ВККС України про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.
Обґрунтовуючи зазначене клопотання, представниця ВККС України зазначила, що спір щодо позовних вимог про визнання протиправними дій членів ВККС України - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - щодо виставлення ОСОБА_1 , кандидату на посаду судді, 42, 40 та 37 балів відповідно за виконання практичного завдання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року, вже був предметом судового розгляду та вирішений судами у справі № 9901/49/19.
Як зазначила представниця ВККС України, предметом спору у справі № 9901/49/19 були дії ВККС України щодо оцінювання результатів виконаного ОСОБА_1 практичного завдання під час кваліфікаційного оцінювання у межах тієї ж конкурсної процедури , а також рішення ВККС України від 27 грудня 2018 року № 327/зп-18 у частині затвердження результатів виконаного практичного завдання та складеного іспиту.
Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року, у задоволенні позову було відмовлено. Представниця ВККС України зауважила, що у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду було надано детальну правову оцінку діям членів екзаменаційної колегії під час проведення кваліфікаційного оцінювання, зокрема щодо реалізації ними дискреційних повноважень під час оцінювання практичного завдання та виставлення балів, визначення меж судового контролю за такими діями та відсутності у суду повноважень переоцінювати результати індивідуального оцінювання.
За доводами представниці ВККС України, у справі, що розглядається, позивач фактично оскаржує дії тих самих членів ВККС України, які здійснювали оцінювання його практичного завдання в межах тієї самої конкурсної процедури. При цьому правовідносини також пов`язані з проведенням кваліфікаційного оцінювання та визначенням результатів виконання практичного завдання. У зв`язку з цим, предмет спору, суб`єктний склад і правові підстави позову є тотожними тим, які вже були предметом розгляду та вирішені у справі № 9901/49/19.
З огляду на наведене представниця ВККС України вважає, що цей спір не підлягає розгляду по суті, а вказані обставини є підставами для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.
У судовому засіданні представниця ВККС України підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав.
Позивач проти задоволення клопотання ВККС України про залишення позову без розгляду заперечив. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач зазначив, що у справі № 9901/49/21 предметом оскарження були рішення та діяльність ВККС України як колегіального органу в цілому. Натомість у цій справі оскаржуються індивідуальні дії конкретних членів ВККС України. Тобто у зазначених справах відрізняється суб`єктний склад. Крім того, відмінним є і предмет спору. У справі №9901/49/21 предметом оскарження були рішення та дії ВККС України в частині визначення його загального результату оцінювання за виконання практичного завдання. У зв`язку з цим суд мав оцінити правомірність прийняття рішення та процедуру визначення загального результату оцінювання, зокрема з`ясувати, яким чином та відповідно до якого документа члени ВККС України діяли та чим вони керувалися. Натомість, у цій справі предметом оскарження є індивідуальні дії конкретних членів ВККС України щодо виставлення ними відповідних балів за практичне завдання. У зв`язку з цим суд має оцінити мотиви та обґрунтованість виставлення кожним членом ВККС України конкретної кількості балів. Тобто, правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, не є тотожними тим, які розглядалися у справі № 9901/49/19. Виходячи з цього, позивач вважав, що підстави для застосування пункту 3 частини першої статті 240 КАС України відсутні.
Заслухавши доводи сторін, вирішуючи заявлене представником ВККС України клопотання, Суд зазначає таке.
Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, якщо після відкриття провадження в адміністративній справі буде з`ясовано, що в провадженні цього або іншого суду є адміністративна справа про спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, тоді суд повинен залишити позовну заяву без розгляду, оскільки не допускається розгляд двох однакових справ у різних провадженнях.
Зазначена підстава для залишення позову без розгляду спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожних спорів.
Тотожними визнаються позови, в яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елемента його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Наявність правових підстав для застосування пункту 3 частини першої статті 240 КАС України в цій справі та залишення позову без розгляду, представник ВККС України мотивував тим, що в провадженні цього самого суду перебувала адміністративна справа про спір позивача до цього самого відповідача, з тим самим предметом та з однакових підстав, при цьому така вже вирішена ухваленням рішення в межах справи №9901/49/19, що набрало законної сили.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звертався до адміністративного суду з позовом до ВККС України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії ВККС України з встановлення йому 39,5 балів за практичне завдання в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 27 грудня 2018 року, яким затверджено результати практичного завдання та першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року, в частині, яка стосується визначення балу (39,5) за його практичне завдання (код 0014469).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що визначена йому кількість балів не відповідає принципам об`єктивності та прозорості оцінювання, є необґрунтованим показником його професійних знань і навичок, а також такою, що встановлена без належних правових підстав та завдає шкоди його діловій репутації. Позивач вказував, що Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, затверджені рішенням ВККС України від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 (зі змінами), не містять визначеної методики встановлення кількості балів за практичне завдання, переліку конкретних критеріїв оцінювання та способу їх застосування членами ВККС України У зв`язку з цим стверджував, що дії ВККС України з виставлення йому саме 39,5 бала за практичне завдання в рамках конкурсу вчинені є протиправними, оскільки такі вчинені за відсутності відповідної єдиної методики та критеріїв оцінювання. Оскільки інформація про перелік критеріїв, які оцінюються членами ВККС України невідома, позивач наполягав, що оцінка виконаного практичного завдання в 39,5 балів є такою, що не була визначена членами ВККС України, а була виставлена невідомими особами без належних на те підстав та повноважень. Як наслідок, рішення ВККС України, яким затверджено результати практичного завдання та першого етапу кваліфікаційного оцінювання в частині, що стосується визначення балу за практичне завдання позивач вважав протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Рішенням Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі №9901/49/19, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У справі, що розглядається, Кротюк О.В. звернувся позовними вимогами до Членів ВККС України Бутенка Володимира Івановича, Козьякова Сергія Юрійовича, Весельської Тетяни Федорівни (об`єднаними в цю справу), згідно з якими просить:
- визнати протиправними дії Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Бутенко Володимира Івановича з виставлення Кротюку О.В. 42 бали за практичне завдання в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року;
- визнати протиправними дії Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Козьякова Сергія Юрійовича з виставлення Кротюку О.В. 40 балів за практичне завдання в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року;
- визнати протиправними дії Члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Весельської Тетяни Федорівни з виставлення ОСОБА_1 37 балів за практичне завдання в рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що дії членів ВККС України з виставлення балів порушують його права та інтереси, оскільки, на його думку, не відповідають критеріям об`єктивності та прозорості, є необґрунтованим показником його професійних навичок та вмінь, вчинені без достатніх правових підстав та без фактичного встановлення рівня його знань, шкодять його діловій репутації. Позивач наголосив на відсутності відповідної єдиної методики оцінювання практичної роботи кандидата, вичерпного переліку критеріїв оцінювання, визначених умов і правил виставлення балів за кожним критерієм з визначенням їх питомої ваги в межах 120 можливих максимальних балів. Позивач також вказав на відсутність мотивування з боку кожного члена ВККС України щодо визначення саме такого розміру балів, що, на його думку, у своїй сукупності свідчить про невмотивованість і протиправність оскаржуваних дій.
Отже, у справі № 9901/49/19 позивач оскаржував дії ВККС України щодо визначення йому підсумкової оцінки 39,5 бала за виконання практичного завдання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та рішення ВККС України від 27 грудня 2018 року в частині затвердження результатів практичного завдання із встановленням саме такої підсумкової оцінки. За результатами розгляду справи №9901/49/19 судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили.
У цій справі той самий позивач оскаржує дії окремих членів ВККС України - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - щодо виставлення йому конкретних індивідуальних балів - 42, 40 та 37 - за виконання практичного завдання в межах того ж конкурсу.
Оцінюючи критерій тотожності сторін, Суд зазначає, що позивач у обох справах є однією і тією ж особою. Водночас у справі №9901/49/19 відповідачем є ВККС України, як колегіальний орган, предметом судового контролю якого є дії та рішення щодо затвердження результатів виконання практичного завдання та першого етапу кваліфікаційного іспиту, натомість у цій справі відповідачами є конкретні члени ВККС України - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як посадові особи, предметом судового контролю яких є здійснення індивідуального оцінювання практичного завдання. Тобто характер участі суб`єктів владних повноважень в межах зазначених правовідносин є різним.
Аналізуючи предмет спору, Суд зазначає, що у справі №9901/49/19 предметом оскарження була правомірність дій та рішення ВККС України в частині визначення та затвердження підсумкової оцінки кандидата 39,5 бала за результатами виконання практичного завдання, тобто правомірність кінцевого результату оцінювання та рішення про його оформлення. Натомість у цій справі предметом оскарження є конкретні дії окремих членів ВККС України щодо виставлення кандидату індивідуальних балів 42, 40 та 37, які передували визначенню підсумкового результату. Отже, у першому випадку оспорювався кінцевий результат і рішення про його затвердження, а в другому - індивідуальні оціночні дії посадових осіб у межах процедури його формування. Тобто предмет зазначених спорів не є однаковим.
Щодо підстав позову, Суд зазначає, що у справі №9901/49/19 позовні вимоги були обґрунтовані доводами про неправомірність встановлення та затвердження підсумкової оцінки за виконане практичне завдання у зв`язку з відсутністю єдиної методики та критеріїв його оцінювання. Натомість, у цій справі підстави звернення до суду обґрунтовані доводами про неправомірність виставлення індивідуальних балів за виконане практичне завдання з огляду на відсутність мотивування з боку кожного члена ВККС України щодо визначення саме такого розміру балів. Таким чином, юридичні обставини, на які посилається позивач, не є ідентичними.
Здійснивши порівняльний аналіз складу сторін, предмета та підстав спорів, Верховний Суд має переконливі підстави вважати, що позови у справі № 9901/49/19 та у справі, що розглядається, є нетотожними.
Окремо Суд бере до уваги те, що стосовно спору у справі №9901/49/19 вже ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили, тобто справа вже завершена ухваленням рішення суду і більше не перебуває в провадженні суду. В цьому зв`язку Суд звертає увагу, що положення пункту 3 частини першої статті 240 КАС України застосовується лише у випадках, коли в провадженні цього або іншого суду перебуває нерозглянута справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тобто наявність судового рішення, яким спір вирішено по суті виключає правові підстави для застосування пункту 3 частини 1 статті 240 КАС України.
Отже, підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 3 частини 1 статті 240 КАС України немає.
Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що клопотання представниці ВККС України про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 240, 243, 248, 256, 257, 266, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представниці Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Бутенка Володимира Івановича, Козьякова Сергія Юрійовича, Весельської Тетяни Федорівни, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій у справі № 640/3768/19 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.
Повний текст ухвали виготовлено та підписано - 25 лютого 2026 року.
Головуючий суддя А. Г. Загороднюк
судді: М. В. Білак
В. Е. Мацедонська
В. М. Соколов
І. В. Желєзний