УХВАЛА

12 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 525/1472/24
провадження № 61-565ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу приватного підприємства «Агроінвест-транзит» на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року в справі за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Агроінвест-транзит» про витребування майна з чужого незаконного володіння,
встановив:
У листопаді 2024 року Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі - ДСГП «Ліси України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Агроінвест-транзит» (далі - ПП «Агроінвест-транзит») про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 липня 2025 року стягнуто з ДСГП «Ліси України» на користь ПП «Агроінвест-транзит» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000, 00 грн.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року та додаткове рішення цього суду від 18 липня 2025 року скасовано, ухвалено в справі нове судове рішення, яким позов задоволено.
Витребувано на користь ДСГП «Ліси України» частину земельної ділянки з кадастровим номером 5320283600:00:006:1617, що знаходиться на території Решетилівської міської територіальної громади Полтавського району Полтавської області та належить на праві власності ОСОБА_1 та на праві оренди перебуває у користуванні ПП «Агроінвест-транзит», у розмірі часткового накладення на земельну ділянку ДП «Ліси України» Псільське лісництво (квартал 64, виділ 7) площею 0, 0227 га згідно координат повторних точок меж земельної ділянки, визначених технічним звітом з топографо-геодезичної зйомки, складеним ФОП ОСОБА_2 .
Змінено розподіл судових витрат.
Стягнуто із ОСОБА_1 та ПП «Агроінвест-транзит» на користь ДСГП «Ліси України» понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 6 661, 30 грн - по 3 330, 65 грн з кожного.
07 січня 2026 року представник заявника ПП «Агроінвест-транзит» - адвокат Бибик В. А. засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року у вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків. Заявнику слід було надати суду інформацію про ціну позову, виходячи з вартості спірного нерухомого майна станом на дату звернення з позовом, подати належні докази на підтвердження такої вартості, а також з урахуванням наведеного самостійно згідно з вимогами закону визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в цій частині (200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) та у разі необхідності доплатити судовий збір.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 січня 2026 року представником заявника подано заяву, у якій зазначено, що відповідно до довідки про оціночну вартість об'єкта нерухомості оціночна вартість спірної земельної ділянки (площа перетину складає 227 кв. м) з кадастровим номером 53200283600:00:006:1617 становить 14 150, 35 грн. Таким чином, як зазначає представник заявника, ціна позову складає 14 150, 35 грн. 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.
З огляду на інформацію про вартість спірного нерухомого майна, надану заявником, ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328, 00 грн * 250 = 832 000, 00 грн).
Представник заявника вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а сама справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника (підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Зазначає про велику кількість рішень суду касаційної інстанції за участі ДСГП «Ліси України» щодо витребування майна з чужого незаконного володіння (у зв'язку з накладенням земельних ділянок). Вважає, що формування Верховним Судом єдиної правозастосовчої практики полягає в єдиному підході всіх суддів Верховного Суду до розгляду певної категорії справ. При цьому вказує, що стала правозастосовча практика у подібних правовідносинах вже дійшла висновків, що у цій категорії справ порушуються інтереси держави, як власника земельної ділянки, і тому часто такі позови подає прокурор в інтересах держави. 
Крім того, адвокат Бибик В. А. зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника. При цьому посилається на те, що подібні справи, які стосуються незаконності набуття права власності на земельну ділянку, були предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Так, у касаційній скарзі не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.
Крім того, вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.
Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.
Наявність інших спорів щодо витребування майна з чужого незаконного володіння за участі ДСГП «Ліси України», не свідчить про значний суспільний інтерес до цієї справи.
Крім того, оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Більш того, незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття таких судових рішень.
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Агроінвест-транзит» на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року в справі за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Агроінвест-транзит» про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко