ОКРЕМА ДУМКА
судді Чиркіна С.М.

27 березня 2026 року 
м. Київ

справа №990/15/26
адміністративне провадження №П/990/15/26

Рішенням Верховного Суду від 26.03.2026 позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі також - ВРП) про визнання протиправним в частині рішення від 16.12.2025 № 2671/0/15-25 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 № 2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995.
Зобов`язано Вищу раду правосуддя повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Стягнуто судові витрати. 

Проте із прийнятим рішенням не згоден та користуючись правом судді на окрему думку (стаття 34 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України), зазначаю таке.

І. Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача в межах, які мають значення для окремої думки. 
На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посадах, пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчих Міністерству юстиції України органах Черкаській області, що відповідало критеріям, установленим законодавством, чинним на час її призначення суддею. 
Так, на думку позивачки, відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи на посаді судді час роботи на посадах:
консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987;
на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992;
на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995. 
Стверджує, що робота на цих посадах безпосередньо пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерстві юстиції України органі на місцях - Управлінню юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України.
Зазначає, що не зарахування періоду робот на цих посадах в період з 01.06.1984 по 10.03.1987, з 06.07.1992 по 15.02.1995 впливає на розмір щомісячного грошового утримання.
Відповідач позов не визнав, у відзиві просив відмовити у задоволенні позову з огляду на таке.
Стверджує, що при прийнятті оскаржуваного рішення ВРП дійшла висновку, що робота, яку виконувала позивачка, перебуваючи на вказаних вище посадах в органах Міністерству юстиції України, не була пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів та не відповідала критеріям, визначеним статтею 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII), чинним на час призначення її суддею. 
Також відповідач зазначає, що з метою визначення наявності у позивачки відповідного стажу для звільнення з посади судді у відставку, ВРП опрацювала додані суддею до заяви документи, а саме: акти про обрання, переведення на посаду судді, копії трудової книжки, диплома, довідки про роботу на посаді судді, копію паспорта, на підставі яких було пораховано стаж позивачки. 
На думку відповідача позивачка не надала документи, які б давали правові підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 період роботи на посадах консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987, на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995. 
Зауважує, що зазначена в трудовій книжці інформація щодо інших видів трудової діяльності, ніж трудова діяльність, визначена у статті 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), не давала підстав вважати, що зазначені посади були безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю суддів, а позивачка не надала ВРП інших письмових документів чи пояснень, які б свідчили про те, що до її функціональних обов`язків належали обов`язки, які безпосередньо пов`язані з керівництвом і контролем за діяльністю судів.

ІІ. Обставини справи встановлені судом.
Судом встановлено, В період з 1988 по 1994 роки ОСОБА_1 навчалась у юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова за заочною формою навчання. 
У 1994 році здобула вищу освіту, закінчила юридичний інститут Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова за спеціальністю правознавство, кваліфікація - юрист.
ОСОБА_1 працювала в період:
з 10.08.1982 по 30.09.1982 (1 місяць 20 днів) - на посаді секретаря судових засідань у Смілянському міському народному суді Черкаської області;
з 30.09.1982 по 31.05.1984 (1 рік, 8 місяців 2 дні) - на посаді завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції;
з 01.06.1984 по 10.03.1987 (2 роки 9 місяців 10 днів) - на посаді консультанта з судової статистики та спецпраці у Черкаському обласному відділі юстиції;
з 11.03.1987 по 13.10.1988 (1 рік 7 місяців 3 дні) - на посаді завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції;
з 14.10.1988 по 05.071992 (3 роки 8 місяців 22 дні) - на посадах завідуючого канцелярією, інспектора з діловодства і контролю виконання в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому;
з 06.07.1992 по 12.07.1992 (7 днів) - на посаді в.о. провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому;
з 13.07.1992 по 14.02.1995 (2 роки 7 місяців 2 дні) на посадах провідного, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів в Управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації.
Стаж роботи у вказаний період підтверджується даними трудової книжки, наказів: Відділу юстиції Черкаського облвиконкому від 04.06.1984 № 21-Л, від 10.07.1984 № 24-Л, від 10.08.1987 № 45-Л; Управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації від 06.07.1992 № 36-Л, від 13.07.1992 № 37-Л.
Ці дані також містить розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 18.12.2025 № 04-16/23/2025, виданий Черкаським апеляційним судом.
Рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 15.02.1995 № 3-6 ОСОБА_1 обрана суддею Придніпровського районного суду міста Черкаси.
Постановою Верховної Ради України від 02.03.2000 № 1499-ІІІ ОСОБА_1 обрана на посаду судді цього суду безстроково.
Постановою Верховної Ради України від 18.09.2008 № 529-VI ОСОБА_1 обрана суддею Апеляційного суду Черкаської області. 
Рішенням ВРП від 18.07.2019 № 1894/0/15-19 переведена на посаду судді Черкаського апеляційного суду.
18.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до ВРП із заявою про звільнення її з посади судді Черкаського апеляційного суду у відставку. До заяви додано довідку Черкаського апеляційного суду про роботу на посаді судді від 18.11.2025 та копії: паспорта, диплому спеціаліста, додатку до диплома спеціаліста; трудової книжки; свідоцтва про народження; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; рішення Черкаської обласної Ради народних депутатів «Про обрання суддів Черкаської області» від 15.02.1995 № 3-6; постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 02.03.2000 № 1499-ІІІ; постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 18.09.2008 № 529-VІ; рішення Вищої ради правосуддя «Про переведення судді апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського апеляційного суду» від 18.07.2019 № 1894/0/15-19.
ВРП рішенням від 16.12.2025 № 2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнила ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Цим рішенням ВРП встановила, що суддя ОСОБА_1 має стаж роботи на посаді судді 30 років 10 місяців 1 день.
До цього стажу було зараховано: строк роботи на посаді судді, який складає 30 років 10 місяців 1 день; 2 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
До стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання не зарахований:
період навчання з 1988 по 1994 роки;
час роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987; 
час роботи на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992;
період роботи на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995.
Оспорюване рішення містить мотиви і підстави незарахування періоду навчання з 1988 по 1994 роки. 
За висновками більшості членів колегії це рішення не містить мотивів і підстав незарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, роботи на вказаних вище посадах в той же період.

ІІІ. Стислий виклад мотивів рішення суду лише в частині правового регулювання спірних правовідносин та висновків, із якими не згоден.
Задовольняючи позовні вимоги суд вирішував, зокрема, питання щодо зарахування до стажу, який дає право на відставку, періоду роботи позивачки на вказаних вище посадах, з огляду на невключення цього періоду до стажу з мотивів відсутності доказів її роботи на цій посаді та доказів в підтвердження того, що ці посади безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів.
При вирішенні цього питання Судом були проаналізовані та застосовані приписи статей 116, 137 Закону № 1402-VIІІ (у редакції, чинній на час подання заяви про відставку), пункт 34 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону в редакції Закону № 1798-VIII, та враховані зміни внесені Законом від 12.07.2018 № 2509-VIII. 
На підставі перелічених норм Суд дійшов висновку, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства в частині визначення обсягу стажу, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.
Також при обчисленні стажу, який дає право на відставку суд врахував положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIІІ щодо стажу, який зараховується додатково.
Суд наголосив, що у випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIІІ, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.
З такими висновками цілком згоден. 
Окремо судом були проаналізовані та застосовані приписи частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, згідно із якими до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Суд дійшов висновку, що наведена норма абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ встановлює розширене розуміння категорій посад, час роботи на яких підлягає зарахуванню до суддівського стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
За висновками суду законодавець прямо передбачив, що крім роботи на посадах суддів, арбітрів та державних арбітрів, до відповідного стажу зараховується також період роботи на посадах, що були безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів. Це стосується, серед іншого, і посад у структурі Міністерства юстиції України та його територіальних підрозділів на місцях, у тому числі обласних управлінь юстиції, за умови, що характер обов`язків, покладених на таких посадових осіб, передбачав функціональний зв`язок із діяльністю, що стосувалася контролю за належним функціонуванням судів.
Зазначена норма діяла у період з 06.04.1994 по 01.01.2012 з метою створення додаткових гарантій правового та соціального захисту осіб, які здійснювали професійну діяльність, безпосередньо пов`язану з функціонуванням судової системи, до набрання чинності новим законодавством про судоустрій.
Протягом дії зазначеної норми законодавець, визначаючи склад суддівського стажу, що дає право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання, не обмежив його лише періодами роботи на суддівських чи арбітражних посадах, а передбачив можливість зарахування також часу роботи на інших посадах у правничих інституціях, якщо така діяльність була безпосередньо пов`язана з організацією, керівництвом або контролем за діяльністю судів. Такий підхід забезпечує об`єктивний і повний облік професійного досвіду суддів, у тому числі того, який був здобутий у межах функціонального сприяння здійсненню правосуддя, що повністю відповідає меті врегулювання порядку реалізації права судді на відставку як одного з ключових елементів гарантії незалежності суддів та їх належного соціального захисту.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів зокрема зазначила, що правова мета зарахування до суддівського стажу періодів роботи, передбачених абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, полягає виключно у забезпеченні реалізації права судді на відставку та визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання, гарантованого державою. Такий порядок обчислення суддівського стажу є особливим за своєю природою та не може бути ототожнений із правилами обрахунку стажу кандидата на посаду судді у контексті кваліфікаційних вимог для призначення (обрання) на посаду.
Отже, диференціація підходів до обчислення стажу осіб, які претендують на посаду судді, та суддів, які реалізують право на відставку, обумовлюється різною правовою природою відповідних інститутів та ґрунтується на системному тлумаченні законодавства про судоустрій. Порядок обчислення стажу для цілей відставки регламентує окремий аспект правового статусу судді, пов`язаний із завершенням його повноважень, і має на меті забезпечення гарантій суддівської незалежності та належного соціального захисту.
При оцінці періоду незарахованого відповідачем стажу суд врахував таке.
Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.09.1972 № 416 затверджено Положення про Міністерство юстиції Української РСР (втратило чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991).
Розпорядженням Президента України від 03.10.1992 № 154/92рп затверджено Положення про Міністерство юстиції України (діяло до 1996 року).
Цими Положеннями, які були чинні в період роботи позивачки на посадах завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції, консультанта з судової статистики та спецпраці у Черкаському обласному відділі юстиції, завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції, завідуючого канцелярією, інспектора з діловодства і контролю виконання в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому, провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому, провідного, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів в Управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації, передбачалось, що Міністерство юстиції Української РСР, в подальшому Міністерство юстиції України та Відділ юстиції виконавчих комітетів обласних рад депутатів трудящих, управління юстиції обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, управління юстиції обласних державних адміністрацій Міністерства юстиції України, які входили до Міністерств юстиції України, були наділені повноваженнями щодо здійснення організаційного керівництва та забезпечення діяльності міських, міжрайонних та районних судів, здійснення керівництва та контролю за роботою судів по виконанню судових рішень, веденню судової статистики, узагальнення судової практики, організаційного та матеріально-технічного забезпечення судів та інше. Міністерство юстиції України та його органи на місцях, також були наділені повноваженнями щодо забезпечення та координації роботи по реалізації судово-правової реформи. 
Відповідно до пунктів 1, 2, 4 Положення про Відділ юстиції виконавчого комітету обласної ради народних депутатів трудящих, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.09.1974 № 470, яке було чинним по 1991 рік, відділ юстиції утворюється обласною радою і підпорядковується в своїй діяльності як Раді та її виконавчому комітетові, так і Міністерству юстиції УРСР, здійснює організаційне забезпечення діяльності та керівництво районними (міськими) народними судами. Його головними завданнями є організаційне забезпечення та керівництво районними (міськими) народними судами, підвищення рівня цієї роботи, всемірне сприяння здійсненню мети правосуддя і завдань суду. Відповідно до покладених завдань відділ юстиції розробляє пропозиції з питань організації районних (міських) народних судів, перевіряє організацію їх роботи, вивчає і узагальнює судову практику, організовує роботу по веденню судової статистики, здійснює контроль за її проведенням у районних (міських) народних судах, здійснює керівництво і контроль за роботою по виконанню рішень, ухвал, постанов та вироків по цивільних та кримінальних справах та інше. 
Відповідно до пунктів 3 та 4 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Указом Президента України від 18.09.1996 № 840/96 (набрало чинності 18.09.1996 та діяло до 30.12.1997) Міністерство юстиції України та, відповідно ї його територіальні органи, наділені компетенцією щодо організації та забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, зокрема, координацією роботи з реалізації судової реформи, заходами щодо організаційного та матеріально-технічного забезпечення судів, забезпеченням ведення судової статистики, діловодства в судах, а також встановленням норм і методів керівної та контрольної діяльності голів судів і перевіркою їх виконання.
Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4 Типового положення про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.1993 № 98 із змінами та доповненнями, яке було чинним до 1998 року, управління юстиції є місцевим органом Міністерства юстиції України, утворюється Міністерством юстиції України, а також входить до складу обласної, Київської та Севастопольської міських адміністрацій за принципом подвійної підпорядкованості. В межах своєї компетенції крім іншого здійснює свої функції і повноваження щодо організації та забезпечення діяльності міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судів. Основним завданням є організація та забезпечення діяльності судів, організація роботи з кадрами, матеріально-технічне забезпечення діяльності судів, організація та забезпечення виконання рішень, ухвал, постанов та вироків судів у цивільних, кримінальних та адміністративних справах, організація та забезпечення роботи по веденню судової статистики та перевірка її достовірності у міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судах та інше. 
На підставі наведених норм більшість колегії дійшла висновку, що компетенція Міністерства, а відповідно і його обласних управлінь, у спірний період охоплювала ключові аспекти управління та контролю за діяльністю судів. 
Посади, які обіймала позивачка, передбачали безпосереднє забезпечення організаційного функціонування судів на регіональному рівні, що, за своїм змістом, відповідає критеріям, встановленим абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ. 
Фактичне виконання таких обов`язків підтверджується не лише записами в трудовій книжці, копіями наказів по Управлінню юстиції Черкаської області і Черкаського обласного управління юстиції, наказом Апеляційного суду Черкаської області від 13.10.2009 № 79, листом Державної судової адміністрації України від 01.10.2009 № 17-6797/09, Положенням про Відділ юстиції виконавчого комітету обласної ради народних депутатів трудящих, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 30.09.1974 № 470 (яке було чинним по 1991 рік), Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим Указом Президента України від 18.09.1996 № 840/96 (набрало чинності 18.09.1996 та діяло до 30.12.1997), Типовим Положенням про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.1993 № 98 (із змінами та доповненнями, яке було чинним до 1998 року), а й системним тлумаченням правової природи зазначених посад, у контексті нормативних актів, що регламентували повноваження Міністерства юстиції України у той період. Це впливає також із назв посад.
З огляду на викладене, доводи ВРП про незарахування періоду роботи ОСОБА_1 на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987; на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992; на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 не узгоджуються з вимогами чинного законодавства та вищезазначеними висновками Верховного Суду, а тому не можуть бути визнані Судом законними і обґрунтованими.
Враховуючи підхід Великої Палати Верховного Суду, зокрема, застосований у постанові від 27.11.2025 у справі № 990/139/25 та Верховного Суду, застосований зокрема у рішенні від 20.08.2019 у справі № 9901/938/18, Суд вважає, що за умови, коли рішення ВРП скасоване, заява ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку залишається не вирішеною. Це є підставою для покладення на ВРП обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої Судом.
Тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 та зобов`язання ВРП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987, на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

IV. Проте, з висновками Верховного Суду, що посади, які обіймала позивачка в органах юстиції, передбачали безпосереднє забезпечення організаційного функціонування судів на регіональному рівні, що за своїм змістом відповідає критеріям, встановленим абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №?2862-ХІІ, не згоден з огляду на таке. 
Частиною четвертою статті 22 КАС України встановлено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначені статтею 266 КАС України.
Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 266 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності актів ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
За змістом частин першої-другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в цій справі Верховний Суд, як суд першої інстанції перевіряє рішення ВРП із застосуванням визначень та критеріїв, передбачених статтею 2, пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України, та оцінює докази з урахуванням вимог статей 73, 74, 90 КАС України. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України передбачено, що підставами для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Відповідно до частини першої статті 112 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.
Рішення про звільнення судді з посади ухвалює ВРП у порядку, встановленому Законом України від 21.12.2016 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).
За частиною першою статті 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. 
Отже, зміст наведених норм свідчить, що ВРП, приймаючи рішення щодо заяви судді про відставку, у межах своїх повноважень має становити наявність чи відсутність у судді двадцятирічного стажу роботи.
Подібний підхід неодноразово був застосований у низці рішень ВРП, прийнятих за наслідками розгляду заяв суддів про відставку (див., зокрема, рішення від 25.06.2020 № 1969/0/15-20, від 03.12.2020 № 3383/0/15-20, від 17.12.2020 № 3502/0/15-20, від 11.03.2021 № 608/0/15-21, від 09.09.2021 № 1964/0/15-21, від 14.09.2021 № 1978/0/15-21, від 23.12.2021 № 2359/0/15-21, від 25.01.2022 № 71/0/15-22, від 17.02.2022 № 139/0/15-22, № 138/0/15- 22 та № 136/0/15-22, від 22.02.2022 № 150/0/15-22, від 21.02.2023 № 94/0/15-23 тощо).
Водночас відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Ключовим питання є застосування приписів абзаца 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивачки на посаду судді) в частині зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів в Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях. 
Визначальним для визначення такого стажу є застосування, зокрема, законодавства, яке регламентувало роботу позивачки у спірний період та на підставі якого необхідно було встановити наявність або відсутність у позивачки прав та обов`язків здійснювати безпосереднє керівництво та контроль за діяльністю судів в період роботи:
на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987; 
на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992; 
на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції державної адміністрації.
У відповідний період діяла Конституція Української Радянської Соціалістичної Республіки (далі - Конституція УРСР).
Так, стаття 19 Конституції УРСР передбачала, що до відання Української Радянської Соціалістичної Республіки в особі її найвищих органів державної влади та органів належить, зокрема, прийняття законодавства про судоустрій і судочинство. 
Стаття 92 Конституції УРСР визначала, що судді незалежні і підкоряються тільки законові.
Отже, Конституція не містила положень про контроль та керівництво судами органами юстиції. 
05.06.1981 був прийнятий Закон № 2022-X «Про судоустрій України» (далі - Закон № 2022-X). 
За приписами статей 39, 51 Закону № 2022-X контроль щодо діяльності судів у певних напрямках та випадках міг здійснювати лише Верховний Суд Української РСР або його Голова.
Згідно зі статтею 19 Закону № 2022-X Міністерство юстиції УРСР мало право здійснювати виключно організаційне керівництво судами у межах і порядку, передбачених законодавством Української РСР, щодо обласних судів, натомість обласні управління юстиції здійснюють організаційне керівництво щодо районних (міських) народних судів. 
Отже, профільний Закон також не передбачав прав Міністерства юстиції та його органів здійснювати керівництво судами крім організаційних. 
З оскарженого рішення ВРП від 16.12.2025 № 2671/0/15-25 вбачається, що відповідач встановив стаж роботи позивачки на відповідних посадах в органах юстиції. 
Водночас оцінивши надані докази, зокрема, записи в трудовій книжці, відповідач дійшов висновку про відсутність інформації, що позивачка обіймаючи посади в органах юстиції мала повноваження та безпосередньо здійснювала керівництво та контроль за діяльністю суддів. 
Відповідач також встановив, що функціональні обов`язки позивачки не передбачали права здійснювати безпосередньо керівництво та контроль за діяльністю судів.
Вважаю, що загальні фрази, закріплені в Положенні про Міністерство юстиції України та Типовому положенні про обласні управління юстиції не наділяють позивачку правом здійснювати навіть організаційний контроль за судами. 
Водночас позивачка не надала суду будь-яких нових доказів які б спростовували висновки відповідача або не були ним оцінені. 
Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/287/17 (П/9901/162/18) наявність трудового стажу на посаді судді в подібних випадках необхідно встановлювати на підставі доказів про наявність повноважень безпосередньо здійснювати контроль за діяльністю суддів або керівництво судами. 
Отже, на моє переконання у Суду не було визначених законом підстав для скасування рішення Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 № 2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987, на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995.
Відповідно не було підстав зобов`язувати відповідача повторно розглядати заяву ОСОБА_1 в цій частині. 

Суддя С.М. Чиркін