П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 990/541/25
провадження № 11-409заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Шевцової Н. В.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., 
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 листопада 2025 року (судді Рибачук А. І., Бучик А. Ю., Коваленко Н. В.) у справі № 990/541/25 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними та нечинними постав, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування наведених у позовній заяві вимог
1. 06 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просила:
- визнати протиправними та нечинними постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року № 754 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань», від 02 квітня 2024 року № 369 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році», від 29 квітня 2025 року № 486 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", у 2025 році» у частині встановлення розміру разової грошової допомоги учасникам війни в сумі 450,00 грн;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України провести перерахунок і виплату на користь позивачки ОСОБА_1 , учасника війни, особи з інвалідністю 1 групи по зору - щорічної разової грошової допомоги за 2023, 2024 та 2025 роки у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком;
- стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн за приниження гідності.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
2. Ухвалою Касаційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року відповідно до положень статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовну заяву  ОСОБА_1 передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.
3. Касаційний адміністративний суд виходив з того, що статтею 22 КАС Українивизначено вичерпний перелік суб`єктів владних повноважень - відповідачів у справах, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
4. Оскільки відповідачем у цій справі позивач зазначив Кабінет Міністрів України, то з огляду на положення частини четвертої статті 22 КАС Українизаявлені позивачем вимоги не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
5. Касаційний адміністративний суд виснував, що позовні вимоги стосуються оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, а тому справа підсудна окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
6. 10 листопада 2025 року представниця позивачки - Неїлик Г. М. звернулася до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі № 990/541/25.
7. В апеляційній скарзі скаржниця зазначає, що предмет спору стосується реалізації права на отримання разової грошової допомоги учасниками війни, у тому числі особами з інвалідністю, та має суспільну значущість. 
8. На її думку, відмова Верховного Суду в розгляді справи як судом першої інстанції, а також відкладення розгляду справи або її передача до іншого суду призводять до обмеження доступу до правосуддя, порушують принцип соціальної справедливості та не забезпечують належного захисту прав учасників війни. У зв`язку із цим скаржниця просить скасувати оскаржувану ухвалу.
Позиція інших учасників справи
9. У відзиві на апеляційну скаргу Кабінет Міністрів України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
10. Відповідач зауважив, що Касаційний адміністративний суд обґрунтовано та правильно зазначив, що позовні вимоги до Кабінету Міністрів України про зобов`язання його вчинити певні дії не підпадають під перелік справ, передбачених частиною четвертою статті 22 та статті 266 КАС України, й, відповідно, не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції. 
Рух апеляційної скарги
11. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 20 листопада 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 рокута витребувала з цього суду матеріали справи № 990/541/25, а ухвалою від 11 грудня 2025 року призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження на 29 січня 2026 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
12. Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
13. Задля реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
14. Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
15. Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
16. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
17. Положеннями пункту 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
18. Отже, кожній особі надається право звернутися до адміністративного суду в разі, якщо дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.
19. Разом із цим КАС України розрізняє предметну, інстанційну та територіальну юрисдикцію (підсудність).
20. Так, за приписами частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
21. Тобто вказаною нормою КАС України встановлений вичерпний перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
22. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України передбачено статтею 266 КАС України, у частині першій якої зазначено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:
1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;
2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат;
5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
23. Тобто за загальним правилом судами, які вирішують адміністративні справи у першій інстанції, є місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди). І лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
24. У цій справі ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду як суду першої інстанції з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними та нечинними постав, зобов`язання вчинити певні дії.
25. Позивачка, звернувшись до суду із цим позовом, хоча визначила відповідачем Кабінет Міністрів України, водночас її вимоги не стосуються бездіяльності цього органу щодо невнесення до Верховної Ради України законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення, прийнятого на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою, тобто тієї категорії справ, яка згідно із частиною четвертою статті 22 КАС України віднесена до виключної підсудності Верховного Суду як суду першої інстанції.
26. З огляду на наведене правове регулювання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ця справа не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.
27. Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала в постановах від 11 серпня 2022 року у справі № 990/54/22 (провадження № 11-50заі22 ), від 15 лютого 2024 року у справі № 990/336/23 (провадження № 11-11заі24).
28. Отже, звертаючись із цим позовом до Верховного Суду як суду першої інстанції, позивачка порушила визначені КАС України правила інстанційної юрисдикції.
29. Відповідно до частини другої статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.
30. Частиною першою статті 22 КАС України передбачено, що місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
31. Відповідно до частини першої статті 27 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про скасування реєстрації політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
32. З урахуванням положень частини другої статті 20, частини першої статті 22 та частини першої статті 27 КАС України, а також з огляду на те, що позовні вимоги стосуються оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, справа підсудна окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
33. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
34. Отже, у разі встановлення, що справа не підсудна суду, до якого подано позов, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, до юрисдикції якого належить розгляд справи.
35. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Касаційного адміністративного суду про необхідність передачі позовної заяви ОСОБА_1 за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.
36. Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
37. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
38. На підставі статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
39. Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 22, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 листопада 2025 року у справі № 990/541/25 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними та нечинними постав, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Н. В. Шевцова 
Судді:	О. О. Банасько О. В. Білоконь  О. Л. Булейко М. М. Гімон О. А. Губська А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. Король		С. І. Кравченко О. В. Кривенда М. В. Мазур С. Ю. Мартєв Н. С. Стефанів Т. Г. Стрелець І. В. Ткач В. Ю. Уркевич