УХВАЛА
17 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 610/946/25
провадження № 51-528 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на судове рішення у справі № 610/946/25,
встановив: 
У поданій скарзі захисник порушує питання про перегляд судового рішення у вказаній справі у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 4 та 5 ч. 2 цієї статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.
У нові й касаційній скарзі захиснику необхідно зазначити судове рішення, що оскаржуються, дату його постановлення.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Вказуючи на незаконність рішення апеляційного суду та посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 , захисник взагалі не аргументує явної несправедливості призначеного судом апеляційної інстанції основного покарання з урахуванням вимог ст. 414 КПК, а також зважаючи на зміст статей 50, 65 Кримінального кодексу України (далі - КК) та дискреційні повноваження суду, з огляду також на те, що ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК був звільнений від його відбування з випробуванням. 
Порушуючи питання про незаконність судового рішення у частині призначеного додаткового покарання, захисник не обґрунтовує явної несправедливості його призначення з урахуванням обставин справи, наслідків які настали та мотивів з яких виходив суд апеляційної інстанції при його призначенні. Не зазначає, які обставини, що унеможливлювали призначення додаткового покарання, не були враховані судом апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції. Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 цього Кодексу. Однак касаційна скарга в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає наведеним положенням ч. 1 ст. 436 КПК, оскільки сторона захисту порушуючи питання про скасування вироку апеляційного суду не зазначає яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
На усунення недоліків, захиснику слід подати нову касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на судове рішення у справі № 610/946/25 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3