УХВАЛА

30 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 911/545/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 
на рішення Господарського суду Київської області від 06.08.2025 та
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025
у справі за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович; 2) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення 78 871,10 грн,
ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач, ДП "МА "Бориспіль", скаржник) подало до суду позовну заяву (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс" (далі - відповідач, ТОВ "Аеро Ресторантс"), в якій просило суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 63, вчинений 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Вадимом Вікторовичем в інтересах ТОВ "Аеро Ресторантс" про стягнення з ДП "МА "Бориспіль" грошових коштів в сумі 78 871,10 грн та стягнення з ТОВ "Аеро Ресторантс" грошових коштів в сумі 78 871,10 грн, що стягнені за виконавчим написом № 63 вчиненим 28.01.2025.
Позов мотивовано, зокрема, тим, що позивач не є стороною договору оренди, він не містить підписаних позивачем умов, які б встановлювали для нього фінансові зобов`язання щодо відповідача, а тому нотаріус мав відмовити у вчиненні виконавчого напису. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності нотаріально засвідченого укладеного договору між позивачем та відповідачем та наявності безспірності заборгованості, чим порушив вимоги статей 87, 88, 89 Закону України "Про нотаріат", пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, внаслідок чого ДП "МА "Бориспіль" зазнало збитків та порушення прав.
Господарський суд Київської області рішенням від 06.08.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 24.11.2025, у задоволенні позову відмовив повністю. 
Суди виходили серед іншого з того, що обов`язок позивача повернути утримувану ним суму завдатку після припинення договору оренди прямо виникає із суті правовідносин. 
Суд апеляційної інстанції вказав, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав підписану заяву позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог лише 06.02.2025, та саме у цей день можна було б вважати вчиненим односторонній правочин про зарахування таких вимог, оскільки відповідна заява адресується іншій особі і такою заявою особа повідомляє про своє волевиявлення на припинення зустрічних зобов`язань. При цьому, у відповідний момент припиняються зобов`язання обох сторін. Проте, станом на 06.02.2025 виконавчий напис нотаріуса вже було виконано, а грошові кошти по ньому списано з рахунку позивача, отже станом на вказану дату для зарахування зустрічних вимог правових підстав вже не існувало та таке зарахування фактично не відбулося.
Також суд апеляційної інстанції вказав, що той факт, що заява позивача про зарахування зустрічних позовних вимог від 27.01.2025 була направлена засобами електронного зв`язку на електронну пошту відповідача на оцінку правовідносин не впливає, оскільки таке відправлення відбулося 31.01.2025, в день коли виконавчий напис вже було виконано. Крім цього, суд врахував, що позивач 06.02.2025 відмовився від своєї заяви про зарахування зустрічних вимог та 06.02.2025 в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у справі № 911/858/22 отримав повне погашення своїх вимог.
ДП "МА "Бориспіль" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 06.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, у якій просило скасувати оскаржувані судові рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, скаржник у касаційній скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень у цій справі.
Верховний Суд ухвалою від 29.01.2026 касаційну скаргу ДП "МА "Бориспіль" залишив без руху, встановив строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали шляхом 
- наведення норми права, щодо якої викладено висновок її застосування у зазначених ним постановах Верховного Суду, зазначення, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, не застосував або застосував неправильно і не врахував висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, 
- зазначення дати прийняття постанов у справах № 344/13138/21, № 758/14101/16-ц, № 554/6777/17, а також обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок, що не врахований судами попередніх інстанцій, та зазначити відповідну підставу, визначену частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);
- вказання норми права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній, 
- зазначення відповідного випадку, визначеному у конкретному пункті частини другої статті 287 ГПК України у взаємозв`язку з відповідною підставою передбаченою частиною третьою статті 310 ГПК України, якщо вважає, що судом не досліджено належних та допустимих доказів;
- приведення у відповідність доводів касаційної скарги з вимогами ГПК України щодо випадків касаційного оскарження судових рішень, передбачених у конкретних пунктах частини другої статті 287 ГПК України.
До Верховного Суду від ДП "МА "Бориспіль" надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги та касаційна скарга у новій редакції.
Перевіривши матеріали касаційної скарги (з урахуванням усунення недоліків), колегія суддів вирішила, що скаргу подано з дотриманням вимог статей 287- 291 ГПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження скаржник вказує наявність випадків, передбачених у пунктах 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.
Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України ДП "МА "Бориспіль" вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували статті 73, 74 ГПК України без урахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 11.01.2022 у справі № 927/738/19 щодо обставин, які можуть бути встановлені на підставі такого доказу, як акт звірки розрахунків. 
Також, на думку скаржника, суди не врахували, що акт звіряння взаєморозрахунків, на який посилаються суди у оскаржуваних судових рішеннях, складений станом на 30.09.2024 за період з 01.10.2023 по 30.09.2024, проте оскаржуваний виконавчий напис вчинявся 28.01.2025, жодних доказів подання вищевказаного акту звіряння взаєморозрахунків нотаріусу для вчинення оскаржуваного виконавчого напису матеріали справи не містять, що свідчить про порушення судами статей 73, 74 ГПК України.
В касаційній скарзі вказано, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних рішенні та постанові застосували статтю 601 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо застосування вказаної норми права, викладених в постановах Верховного Суду, а саме: від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 19.07.2018 у справі № 910/14503/16, пункт 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 без урахування висновків щодо застосування вказаних норм права, викладених Верховним Судом у постановах від 11.10.2023 у справі № 344/13138/21, від 02.11.2022 у справі № 758/14101/16-ц, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17.
Водночас скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних у касаційній скарзі норм права у подібних правовідносинах, а саме у правовідносинах, які виникли між орендарем та балансоутримувачем індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності щодо можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису для стягнення з балансоутримувача сплачених сум орендарем балансоутримувачу у разі закінчення строку дії вказаного вище договору, за обставин, що майно, передбачене таким договором оренди, орендарем в оренду взагалі не приймалося, при цьому, процедура повернення сплачених коштів визначена умовами договору оренди та передбачає повернення коштів у порядку, визначеному Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.09.2013 № 1650/24182 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету". 
Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України ДП "МА "Бориспіль" посилається на частину третю статті 310 ГПК України та вказує, що суд першої інстанції безпідставно не витребував перелічених у касаційній скарзі доказів, суди не дослідили належних та допустимих доказів, які б підтверджували чи спростовували обставини справи.
Враховуючи доводи касаційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що матеріали скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження за наявності випадків касаційного оскарження судового рішення, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України. 
За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження. Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Щодо клопотання ДП "МА "Бориспіль" про визнання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень Верховний Суд вказує, що відповідно до положень статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення; строк на касаційне оскарження може бути поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу. 
З огляду на те, що повна оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції від 24.11.2025 в електронному вигляді доставлена в Електронний кабінет скаржника 08.12.2025 о 17:31, з урахуванням частини шостої статті 242 ГПК України останнім днем для подання касаційної скарги є 29.12.2025, а отже, скаржник має право на поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скарга подана в межах двадцяти днів з дня вручення повного судового рішення.
Керуючись статтями 234, 235, 287- 291, 294, 295 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Поновити Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" строк на касаційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 06.08.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі № 911/545/25.
2. Відкрити касаційне провадження у справі № 911/545/25 за касаційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 06.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 і здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень у відкритому судовому засіданні  13 травня 2026 року о 12:30 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 10 (кабінет № 332). 
3. Учасники справи мають право подати до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу до 21 квітня 2026 року, відсутність яких не перешкоджатиме здійсненню касаційного перегляду.
4. Інформацію щодо розгляду справи можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі «Інтернет» за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.
5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Верховний Суд також роз`яснює про право сторін подати заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також про їхнє право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України.
6. Витребувати з Господарського суду Київської області/Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 911/545/25. 
7. Копію ухвали надіслати до Господарського суду Київської області та Північного апеляційного господарського суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський