УХВАЛА 

11 березня 2026 року
м. Київ 

справа № 282/149/23

провадження № 61-6067св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа- державний реєстратор Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області Маліванчук Альона Леонідівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 24 травня 2024 року у складі судді Носача В. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ: 

1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - державний реєстратор Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області Маліванчук А. Л., про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником земельних ділянок із кадастровим номером 1823184000:05:002:0002, площею 4,0465 га, та кадастровим номером 1823184000:05:002:0003, площею 2,9815 га, які знаходяться на території Любарської селищної ради у с. Гринівці Любарського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які він отримав у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що він не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, оскільки ОСОБА_2 самовільно захопив земельні ділянки та зареєстрував право оренди землі строком на 49 років, на підставі укладених договорів оренди від 01 грудня 2008 року. Вказані договори зі сторони орендодавця підписані не ОСОБА_4 , а невідомою особою, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, проведеною на підставі ухвали Любарського районного суду Житомирської області від 19 травня 2020 року у справі № 282/1394/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди землі.

Позивач зазначав, що під час розгляду судом цивільної справи № 282/1394/19, ОСОБА_3 , знаючи, що ОСОБА_4 заперечує проти будь-яких орендних відносин з ОСОБА_2 , не маючи повноважень на підписання та укладення договорів оренди земельних ділянок від імені ОСОБА_4 , зловживаючи довіреністю від 17 липня 2004 року, з метою отримання подальшого прибутку, 03 січня 2020 року уклала від імені ОСОБА_4 з ОСОБА_2 договори оренди спірних земельних ділянок строком на 49 років, чим здійснила подвійну реєстрацію права оренди земельних ділянок. На думку позивача,  ОСОБА_3 , укладаючи оспорювані договори оренди земельних ділянок на підставі довіреності від 17 липня 2004 року, діяла в інтересах своєї сім`ї, оскільки є дружиною ОСОБА_2 і їй було відомо, що з цього приводу є судові спори та порушенні кримінальні провадження.

На думку позивача, довіреність від 17 липня 2004 року є підробленою та, відповідно, недійсною, оскільки не зареєстрована в установленому порядку в журналі реєстрації нотаріальних дій Малобраталівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в журналі відсутній запис про його реєстрацію. Крім того, відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України № 256/466, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, яка була чинною на момент складання довіреності, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Оскільки довіреність не посвідчувалася у виконавчому комітеті сільської ради, вона є недійсною.

За життя ОСОБА_4 мав судові спори з ОСОБА_2 , і вказував на те, що останній підробив підписи у договорах оренди землі. Зі слів ОСОБА_4 він ніколи не мав будь-яких домовленостей з ОСОБА_2 щодо оренди землі, не хотів передавати йому в оренду земельні ділянки.

Вважав, що договори оренди землі від 01 грудня 2008 року є недійсними, оскільки підписані не власником землі, а іншою особою, за відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на їх укладення. Договори оренди землі від 03 січня 2020 року земельних ділянок із кадастровими номерами: 1823184000:05:002:0002, площею 4,0465 га, та 1823184000:05:002:0003, площею 2,9815 га, які знаходяться на території Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області, є недійсними, оскільки їх укладення не відповідало внутрішній волі власника ( ОСОБА_4 ), вони підписані особою на підставі недійсної довіреності, що суперечило волі і внутрішньому переконанню власника землі. 

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд: 
- визнати недійсною довіреність, яка видана 17 липня 2004 року ОСОБА_4 уповноваженій особі - ОСОБА_3 ;
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 1823184000:05:002:0002, площею 4,0465 га, який укладений 03 січня 2020 року між ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_3 підставі довіреності від 17 липня 2004 року, та ОСОБА_2 , номер запису про інше речове право в реєстрі речових прав 27327516;
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 1823184000:05:002:0003, площею 2,9815 га, що укладений 03 січня 2020 року між ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_3 підставі довіреності від 17 липня 2004 року, та ОСОБА_2 , номер запису про інше речове право в реєстрі речових прав 27327315;
- витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельні ділянки із кадастровими номерами 1823184000:05:002:0002, площею 4,0465 га, та 1823184000:05:002:0003, площею 2,9815 га, що знаходяться на території Малобраталівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 24 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсною довіреність, видану 17 липня 2004 року ОСОБА_4 уповноваженій особі - ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Любарським РВ УМВС 26 листопада 1997 року.
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельні ділянки із кадастровими номерами: 1823184000:05:002:0002, площею 4,0465 га, та 1823184000:05:002:0003, площею 2,9815 га, що знаходяться на території Малобраталівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області.
У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій виходили із того, що на підставі досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції копій однієї і тієї ж довіреності від 17 липня 2004 року, встановлено, що зазначений у ній реєстраційний номер вносився та змінювався вже після її видачі. Розбіжності в реєстраційних номерах (12, 610, а також відсутність реєстраційного номера) в досліджених судом копіях ідентичних за змістом довіреності, виданої 17 липня 2004 року ОСОБА_4 , відсутність рішення виконавчого комітету Малобраталівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про покладення обов`язків на особу, яка має право вчиняти нотаріальні дії свідчать про те, що вказаний правочин у встановленому порядку не може вважатися посвідченим відповідно до законодавства, а тому є нікчемним на підставі вимог частини другої статті 215 ЦК України.

Суд першої інстанції зазначив, що договори оренди земельних ділянок від 01 грудня 2008 року ОСОБА_4 не підписував, а його волевиявлення на укладення договорів було відсутнє, оскільки відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 282/1394/19, підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Орендодавець» на договорах оренди землі від 01 грудня 2008 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 040921300001 та № 40921300002, укладеному від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Районний урахував, що договори оренди земельних ділянок від 03 січня 2020 року укладені від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, яка визнана судом у цій справі недійсною. Отже, оспорювані договори оренди земельних ділянок укладені без згоди та відома власника майна, зважаючи на недійсність довіреності від 17 липня 2004 року, а тому вони є недійсними на підставі частини третьої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок від 03 січня 2020 року задоволенню не підлягають, оскільки у даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є витребування спірних земельних ділянок. Оскільки відповідач ОСОБА_2 володіє спірними земельними ділянками за відсутності вчиненого правочину, тому позовні вимоги  ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що районним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги ОСОБА_2  на допущення районним судом процесуальних порушень у справі, зокрема, неповідомлення про розгляд справи, оскільки вони необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи. Суд урахував, що направлена районним судом на адресу відповідача судова повістка про виклик до суду повернулася відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Проте за змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Суд урахував, що відповідач був присутнім у судових засіданнях 22 вересня 2023 року, 17 листопада 2023 року, 16 січня 2024 року, 02 лютого 2024 року, 13 лютого 2024 року, 05 березня 2024 року, що свідчить про обізнаність про розгляд цієї справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування рішення Любарського районного суду Житомирської області від 24 травня 2024 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2025 року касаційна скарга ОСОБА_2 надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України.

У червні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга  ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про долучення до матеріалів справи висновку судового експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 28 червня 2024 року № СЕ-19/106-24/9370-ПЧ, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис» довіреності ОСОБА_4 від 17 липня 2004 року, що посвідчена головою Малобраталівської сільської ради Лесиком В. А. за реєстраційним номером 610, виконаний ОСОБА_4 .

Звертає увагу на те, що посвідчення довіреності сільським головою Малобраталівської сільської ради відбулося у межах та відповідно до вимог діючого законодавства. Дії сільського голови щодо посвідчення доручення 17 липня 2004 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 610, є законними. Будь-яких рішень щодо визнання дій посадової особи Малобраталівської сільської ради під час посвідчення довіреності ОСОБА_4. від 17 липня 2004 року, що зареєстрована в реєстрі за № 610 неправомірними не приймалося. У зв`язку із чим, висновок суду першої інстанції про посвідчення довіреності виданої ОСОБА_4 17 липня 2004 року неналежною посадовою особою є помилковим.

Посилається на те, що суди не надали оцінки тому, що ОСОБА_4 та у подальшому ОСОБА_1 тричі зверталися до суду з позовами щодо спірних земельних ділянок. Крім того, органом досудового розслідування здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017061340000112 від 15 грудня 2017 року щодо вказаних земельних ділянок, що, на думку заявника, свідчить лише про намагання захопити землю, вилучити оригінали документів щодо предмету спору з метою їх подальшого знищення.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_2 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 192/2012/15-ц та від 10 жовтня 2019 року у справі № 192/1921/15-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також ОСОБА_2 зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу.

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Саламаха А. В., подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, які відповідають вимогам статей 263-265 ЦПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 року справу № 456/252/22 (провадження № 61-5110св24) за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» (далі - ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син») про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року справу за позовом ОСОБА_5 до ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки прийнято до розгляду (провадження № 14-75цс25).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 456/252/22 (провадження № 14-75цс25)).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - державний реєстратор Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області Маліванчук Альона Леонідівна, про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок,за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 24 травня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 456/252/22 (провадження № 14-75цс25) за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді:	І. Ю. Гулейков   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк