УХВАЛА

23 березня 2026 року 
м. Київ
справа №813/1593/17
адміністративне провадження №К/9901/66204/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів -Юрченко В.П., Хохуляка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ» про закриття провадження у адміністративній справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні судді Васильєвої І. А. перебуває зазначена адміністративна справа.
16.10.2024 до Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ» надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі.
В обґрунтування даного клопотання відповідач зазначає, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2017, залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 позов ТОВ «Енергія-Новий Розділ» задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Львівській обл. № 1404 від 20.04.2017 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енергія-Новий Розділ». 
Однак, постановою Верховного Суду від 31.07.2018 по справі №813/1573/17 касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задоволено, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Додає, що відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, мав право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
В подальшому позивачем (з врахуванням строків давності) проведено на підставі наказів № 3981 від 27.06.2018 та № 4020 від 04.07.2018 документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача з питань формування даних податкових зобов`язань та даних податкового кредиту по взаємовідносинах із ТОВ «Корпорація КРТ» за період червень 2015 року - грудень 2017 року, за результатами якої складено акт перевірки № 1712/13-01-16-01/33525073. 
Однак, позивачем з моменту прийняття постанови Верховного Суду від 31.07.2018 по справі № 813/1573/17 не вживалось будь-яких заходів щодо перевірки ТОВ «Енергія-Новий Розділ» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Корпорація «КРТ» за періоди липень-грудень 2014 року, січень-травень 2015 року, у зв`язку з чим, на думку відповідача, з цього моменту адміністративний арешт коштів на рахунках ТОВ «Енергія-Новий Розділ» перестав бути винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
При цьому, відповідач також зазначає що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 зазначила, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. ВП ВС неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Підсумовуючи викладене відповідач просить суд закрити провадження по справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України (по аналогії права) через те, що оскаржувані порушення були виправлені платником податків і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без застосування адміністративного арешту після такого виправлення.
Ознайомившись із клопотанням відповідача про закриття провадження у даній справі, Суд зазначає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідач у вказаному клопотанні просить Суд закрити провадження у даній справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, відповідно до якої суд закриває провадження у справі: щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Тобто, закриття провадження на підставі вказаної норми можливе лише у справі, в якій позивачем є фізична або юридична особа, яка оскаржує рішення, дії або бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень, порушення якого були виправлені таким суб`єктом владних повноважень самостійно.
Тоді як, в даному випадку спір стосується звернення Головного управління ДФС у Львівській області, на підставі п/п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, з позовом про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ», внаслідок не допуску посадових осіб позивача до перевірки відповідача на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 20.04.2017 № 1404 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енергія - Новий Розділ», з огляду на що вказана норма п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, до спірних правовідносин не застосовується.
При цьому, посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 щодо застосування аналогії закону, є безпідставним, оскільки спір у такій справі ВП ВС не є подібним даному спору, оскільки розглядався в межах цивільного судочинства. 
Більш того, постановою Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 813/1573/17 за позовом ТОВ «Енергія - Новий Розділ» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 20.04.2017 № 1404 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енергія - Новий Розділ», касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задоволено та скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У вказаній постанові у справі № 813/1573/17 Верховний Суд вказав, що фактичною підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства стало ненадання ним пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу. Письмовий запит щодо необхідності подання пояснень був сформований податковим органом на підставі податкової інформації, отриманої відповідно до статей 72, 73, 74 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку, що податковий орган при направленні запиту від 27.03.2017 за вих. № 2990/10/13-01-14-08-13 «Про надання інформації (пояснень) та її документального підтвердження», а також при прийнятті спірного наказу № 1404 від 20.04.2017 діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством.
Підсумовуючи вищевикладене, підстави для закриття провадження у даній справі відсутні, що свідчить про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі. 
Керуючись статтею 238 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ» про закриття провадження у справі № 813/1593/17 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк