УХВАЛА

19 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 120/9990/25
провадження № К/990/8960/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Уханенка С.А., Білак М.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі №120/9990/25
за позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, разом з доданими до неї матеріалами, повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025 залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині відсутності документу про сплату судового збору, а також копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи. Апелянту надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали, яку було отримано ОСОБА_1 02.12.2025 засобами поштового зв`язку.
На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 16.12.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання «Щодо виконання ухвали від 31.10.2025», в якому останній просив звільнити його від сплати судового збору з огляду на скрутний майновий стан, на підтвердження чого надав копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26.08.2025 у цій справі повернуто особі, яка її подала.
Суд апеляційної інстанції встановив, що на підтвердження скрутного майнового стану ОСОБА_1 було надано копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, в якому РНОКПП вказано НОМЕР_1 , а прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - ОСОБА_1 ; згідно з отриманою відповіддю від 13.01.2026 №2236853 реєстраційні дані фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не відповідають інформації, яка міститься у Державному реєстрі. 
Викладене, з огляду на те, що в апеляційній скарзі РНОКПП ОСОБА_1 вказано НОМЕР_2 , на переконання суду апеляційної інстанції, свідчило про те, що наведена у клопотанні копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору не стосується позивача, а відтак і не підтверджує скрутний майновий стан скаржника.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Зважаючи на те, що на підтвердження скрутного майнового стану позивачем до клопотання подана копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, яка стосується іншої особи, а також з огляду на ненадання доказів сплати судового збору та копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на 15.01.2026 недоліки апеляційної скарги, про які зазначено в ухвалі від 31.10.2025, усунуті не були.
Скаржник в касаційній скарзі зазначає, що розбіжності в ідентифікаційному номері не можуть слугувати підставою для повернення апеляційної скарги, а є підставою для продовження процесуального строку на усунення недоліків. Уважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасних висновків про повернення апеляційної скарги.
Водночас скаржником не наведено жодних доводів стосовно неможливості в строк, наданий судом апеляційної інстанції, усунути недоліки апеляційної скарги в частині надання суду копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Суд зазначає, що право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.
Умовою прийнятності скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, в тому числі, і в частині сплати судового збору та надання копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Отже, у встановлений судом апеляційної інстанції строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліку апеляційної скарги в частині надання копії апеляційної скарги, що є підставою для повернення апеляційної скарги.
На переконання колегії суддів, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував положення статті 298 КАС України; правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та встановлених ним обставин, не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина друга статті 333 КАС України).
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі №120/9990/25.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
С.А. Уханенко
М.В. Білак
Судді Верховного Суду