УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

02 березня 2026 року
м. Київ

справа №240/22889/24
адміністративне провадження №К/990/6306/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №240/22889/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати незаконними дії Міністерства оборони України, які полягають у відмові прийняти, оформити та направити заяву та документи до державного органу, який має повноваження для виплати чи виплатити, якщо цю функцію покладено на Міністерства оборони України, одноразову грошової допомогу, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013;
- зобов`язати Міністерство оборони України, прийняти, оформити та направити його документи до державного органу, який має повноваження для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та сплатити йому одноразову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом та поновлено цей строк. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026, позов задоволено частково.
Визнано незаконними дії Міністерства оборони України, які полягають у відмові прийняти, оформити та направити заяву та документи до державного органу, який має повноваження для виплати чи виплатити одноразову грошової допомогу, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала в наслідок контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії та вчинити певні дії відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 враховуючи висновки суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Підтверджуючи законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в частині дотримання позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд в оскаржуваній постанові, серед іншого, наголосив, що позивач не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на отримання одноразової грошової допомоги для військовослужбовців, які звільнені із військової служби, у зв`язку внутрішніми організаційними владно-управлінськими функціями держаних органів, зокрема Міністерства Оборони України та Міністерства внутрішніх справ України, отже доводи апелянта про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду є необгрунтованим.
На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 12.02.2026 надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій скаржник просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 року, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 року та постановити ухвалу про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що останню подано без додержання вимог процесуального закону, що діяв на час її подання.
Згідно з частиною 4 статті 330  КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Частиною 1 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Приписами підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, в редакції станом на момент подання позову встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI, ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн. Позовна заява у цій справі містить одну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, ставка судового збору, яку слід сплатити за подання цієї касаційної скарги, складає 1937,92 грн (3 028,00 грн * 0,4 * 200% * 0,8).
Проте, скаржник не долучив до касаційної скарги докази сплати судового збору у визначеному законом розмірі.
Натомість, відповідач заявив клопотання про відстрочення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Вирішуючи клопотання відповідача про відстрочення від сплати судового збору, Суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною 2 статті 8 Закону №3674-VI встановлено право суду зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати може бути, наприклад, довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.
Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає скаргу.
Суд звертає увагу скаржника, що з метою розгляду клопотання про відстрочення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони (платника судового збору), до суду мають бути подані відповідні докази, якими обґрунтовується рівень його майнового стану, однак, жодних доказів відповідач до касаційної скарги не додав.
Оскільки обставини, які зазначив скаржник, відповідно до вказаних статей Закону України «Про судовий збір» не підтверджені належними доказами для звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру, колегія суддів не вбачає правових підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору чи зменшення його розміру.
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №240/22889/24 необхідно відмовити.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102. Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код ЄДРПОУ: 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходу бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)". Призначення платежу: *;101;22030102 (код класифікації доходів) ___________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір за позовом ______________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Частиною 2 статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Враховуючи наведене вище, касаційну скаргу слід залишити без руху, а особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно:
- надати документ про сплату судового збору на суму 1 937,92 грн.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №240/22889/24.
Касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №240/22889/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Встановити скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін