УХВАЛА
19 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 727/5349/18
провадження № 61-13140св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати 
Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чернівецька міська рада,
розглянув заяву судді Фаловської Ірини Миколаївни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чернівецької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року, ухвалену колегією у складі суддів Половінкіної Н. Ю., Литвинюк І. М., Одинака О. О.,
ВСТАНОВИВ: 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чернівецької міської ради про визнання пунктів рішення сесії Чернівецької міської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки недійсними та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку. 
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 2 березня 
2020 року, ухваленим у складі судді Іщенка І. В., позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано недійсними та скасувано пункти 15, 15.1, 15.2, 15.3 рішення 
57 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 1 грудня 2014 року № 1418, 
про передачу у приватну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та 
ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером 7310136300:08:001:0088.
Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 (індексний номер 31976871) від 31 грудня 2014 року, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером 7310136300:08:001:0088, за яким право спільної сумісної власності оформлено на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ; скасовано його державну реєстрацію. 
Стягнено з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 1 409,60 грн у відшкодування сплаченого судового збору. 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу Чернівецької міської ради задоволено.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 2 березня 2020 року скасовано.
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чернівецької міської ради про визнання пунктів рішення міської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки недійсними, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та Чернівецької міської ради по 1 057,20 грн у відшкодування судових витрат.
28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 2 березня 2020 року залишити в силі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 
від 29 грудня 2022 року справу призначено судді-доповідачу Карпенко С. О., судді, які входять до складу колегії: Тітов М. Ю., Стрільчук В. А. 
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано з місцевого суду її матеріали. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2024 року справу призначено 
судді-доповідачу Карпенко С. О., судді, які входять до складу колегії: Сердюк В. В., Фаловська І. М.,
Суддя Фаловська І. М. 19 лютого 2026 року заявила про самовідвід від розгляду цієї справи. 
Заява про самовідвід мотивована тим, що вона брала участь у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2018 року у справі № 727/6848/16-ц за позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання здійснити перебудову самочинного будівництва. За наслідками перегляду зазначеної справи в касаційному порядку Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Пророка В. В., Фаловської І. М., прийняв постанову від 23 травня 2018 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2018 року у справі № 727/6848/16-ц - без змін. 
У зазначеній постанові колегія суддів виклала висновок щодо права користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, правомірність набуття якої у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , досліджувалася судами у справі, яка переглядається.
Вказані обставини, на думку судді Фаловської І. М., не дозволяють їй брати участь у розгляді касаційної скарги  ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року, щоб не поставити під сумнів її безсторонність при розгляді касаційної скарги у даній справі.
Оскаржуючи постанову апеляційного суду, ОСОБА_1 зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 727/6848/16-ц (провадження № 61-16057св18).
Дослідивши викладені доводи заяви про самовідвід, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь?якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
У частині першій статті 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження 
у справі.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини
(далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення 
від 7 серпня 1996 poку у справі Ferrantelli and Santangelo v. Italy).
Також у своєму рішенні у справі «Газета Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).
ЄСПЛ зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення 
будь-якого законного сумніву з цього приводу (справа Гаусшильдта, 
№ 11/1987/134/188).
Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Також у рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Отже, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді (колегії суддів) є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.
Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, 
то відсутні підстави стверджувати, що суддя Верховного Суду Фаловська І. М. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
Надаючи оцінку наявності підстав для самовідводу судді Фаловської І. М. за об`єктивним критерієм, колегія суддів враховує практику ЄСПЛ, який в рішенні від 1 лютого 2005 року у справі «Індра проти Словаччини», заява № 46845/99, вказав, що, незважаючи на відмінність предметів позовів у двох справах заявника, які розглянуті одним і тим же суддею, зазначені справи стосувалися одного і того ж набору фактів, тому у заявника були обґрунтовані побоювання про те, що, переглядаючи другу справу, суддя не мав необхідної неупередженості.
Оскільки суддя Фаловська І. М. у постанові Верховного Суду від 23 травня 
2018 року у справі № 727/6848/16-ц (провадження № 61-16057св18) у складі колегії суддів вже висловила правову позицію щодо права користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, правомірність набуття якої у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 досліджувалася судами у справі, яка переглядаються, то подальший розгляд справи № 727/5349/18 суддею Фаловською І. М. у складі колегії суддів, у якому буде проведено аналіз справи на підставі наявних доказів та аргументів заявника, може призвести до об`єктивно виправданих сумнівів у стороннього спостерігача щодо упередженого бачення цією суддею певних питань по суті справи, яка вже висловлювала свою позицію в справі № 727/6848/16-ц щодо одних і тих же обставин.
З метою виключення будь-якого законного сумніву у заявника щодо справедливого розгляду справи незалежним та безстороннім судом, заявлений суддею Верховного Суду Фаловською І. М. самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 33, 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Задовольнити заявлений суддею Верховного Суду Фаловською Іриною Миколаївною самовідвід у справі № 727/5349/18 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чернівецької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року(провадження № 61-13140св20).
Відвести суддю Верховного Суду Фаловську Ірину Миколаївну від участі у розгляді справи № 727/5349/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чернівецької міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року.
Справу № 727/5349/18 передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 	С. О. Карпенко В. В. Сердюк І. М. Фаловська