ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №640/13212/20
адміністративне провадження № К/990/29324/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Бевзенка В.М.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №640/13212/20
за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язок плюс»,
третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
про припинення права на початок виконання будівельних робіт, скасування реєстрації,
за касаційною скаргою Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2024 року (колегія у складі: головуючого судді Файдюка В.В., суддів: Кобаля М.І., Мєзєнцева Є.І.), -
ВСТАНОВИВ:
ВСТУП
Орган державного архітектурно - будівельного контролю звернувся з позовом, у якому просив припинити право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі відповідного повідомлення, а також скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Верховний Суд, враховуючи межі касаційного перегляду, перевіряв правильність обрання позивачем способу судового захисту за умови реалізації замовником будівництва права на виконання будівельних робіт та його припинення у зв`язку із завершенням будівництва, введенням об`єкта в експлуатацію й реєстрації права власності на нього.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У червні 2020 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач, Департамент ДАБК м. Києва) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язок плюс» (далі - відповідач, Товариство), в якому просив:
- припинити право на початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція адміністративно-складської будівлі за адресою: 8000000000:75:058:0008, 03142, АДРЕСА_1 від 06 березня 2020 року №КВ061200661446;
- скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція адміністративно-складської будівлі за адресою: 8000000000:75:058:0008, 03142, АДРЕСА_1 від 12 березня 2020 року №КВ141200721098.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Департамент ДАБК м. Києва зазначав, що у березні 2020 року Товариство подало повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та декларацію про готовність до експлуатації цього об`єкта. Водночас, у червні 2020 до Департаменту ДАБК м. Києва надійшла заява ФОП ОСОБА_1 , який зазначений відповідачем розробником проектної документації та особою, що здійснює авторський нагляд, у якій останній повідомив про нездійснення ним розроблення означеної документації та, відповідно, авторського нагляду. Вважаючи, що Товариство подало недостовірні дані у надісланому повідомленні та зареєстрованій декларації, позивач, посилаючись на положення статей 36 та 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), стверджував про наявність підстав для скасування реєстрації такої декларації та припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2021 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року, позов задоволено; припинено право на початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція адміністративно-складської будівлі за адресою: 8000000000:75:058:0008, АДРЕСА_1 від 06 березня 2020 року №КВ061200661446; скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція адміністративно-складської будівлі за адресою: 8000000000:75:058:0008, АДРЕСА_1 від 12 березня 2020 року №КВ141200721098.
4. Ухвалюючи такі рішення, суди виходили з того, що Товариством не надано до суду доказів на спростування аргументів позивача про подання ним недостовірних даних до органу державного архітектурно-будівельного контролю й, як наслідок, наявності підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом. Відповідачем лише повідомлено, що 21 листопада 2019 року між ним та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір авторського нагляду, копію якого долучено до повідомлення. Водночас, Товариство не надало жодного документу, який б підтверджував, що саме ФОП ОСОБА_1 розробляв проектну документацію з реконструкції зазначеного об`єкту, як і не надано договору на здійснення проектних робіт, наказу на призначення осіб, відповідальних на здійснення авторського нагляду щодо проведення робіт з реконструкції «Реконструкція адміністративно-складської будівлі за адресою: 8000000000:75:058:0008, АДРЕСА_1 та ін. документів, які б підтверджували достовірність даних, вказаних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт.
5. Постановою Верховного Суду від 16 квітня 2024 року скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
6. Направляючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанцій вказав на передчасність висновків апеляційного суду, адже цей суд не навів мотивів відхилення аргументів відповідача та третьої особи в частині безпідставності задоволення позовних вимог, викладених в апеляційній скарзі та відзиві на позов. Також зазначив, що згідно висновків, сформованих Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі №826/9967/18, правовідносини у якій є подібними цій справі, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт є актом одноразового застосування, який потягнув за собою настання певних правових наслідків, в даному випадку вчинення позивачем дій щодо реалізації наданого йому цією декларацією права на проведення будівельних робіт. З моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію. Після реєстрації права власності на утворені у результаті проведеної реконструкції об`єкти, декларація про готовність об`єкта до експлуатації новоствореного об`єкта містобудування також вичерпала свою дію.
7. За наслідками повторного апеляційного розгляду Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 25 червня 2024 року скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року та прийняв у справі нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.
8. Своє рішення апеляційний суд обґрунтував тим, що реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт є актом одноразового застосування, який потягнув за собою настання певних правових наслідків, а тому право на виконання будівельних робіт на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкту, який за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними наслідками (СС1), не може бути припинено, оскільки з 12 березня 2020 року є повністю реалізованим, адже, як встановлено, за допомогою програмних засобів ведення реєстру автоматично зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації вказаного об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними наслідками (СО1) від 12 березня 2020 року №КВ 141200721098.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9. Не погоджуючись з вказаною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2024 року Департамент ДАБК м. Києва подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення апеляційного суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
10. Як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається на те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у цій справі, неправильно застосував положення законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, обмежився лише встановленням обставин реєстрації за відповідачем права власності на об`єкт будівництва, однак не дослідив ту обставину, що реєстрація такого права відбулася на підставі документа, у якому замовник будівництва навів завідомо недостовірні відомості. Отже, відсутні умови для визнання правомірними таких дій Товариства й законність оформлення права власності. Як наслідок, висновок суду апеляційної інстанції про необґрунтованість позовних вимог про припинення права на початок виконання будівельних робіт та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта скаржник вважає помилковим.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
11. 29 липня 2024 року в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.
12. Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження за означеною касаційною скаргою.
13. Товариство та ФОП ОСОБА_1 у поданих до Верховного Суду відзивах на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечили, вважаючи їх безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.
14. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Тацій Л.В., Бевзенка В.М.
15. Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Товариством, як замовником будівництва, через електронний кабінет подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція адміністративно-складської будівлі за адресою: 8000000000:75:058:0008, АДРЕСА_1 від 06 березня 2020 року №КВ 061200661446 та декларацію про готовність вказаного об`єкта до експлуатації від 12 березня 2020 року №КВ 141200721098, які зареєстровано автоматично за допомогою програмних засобів ведення реєстру.
17. Замовником будівництва у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та у декларації про готовність до експлуатації об`єкта наведені наступні дані, зокрема:
проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_1 та затверджена наказом замовника директором Товариства Кривехою Л.О. від 21 листопада 2019 року;
відповідальною особою проектувальника, що здійснює авторський нагляд, визначено - ОСОБА_1 (наказ ФОП ОСОБА_1 від 21 листопада 2019 року №51).
18. 03 червня 2020 року (вх. 073/3446) на адресу Департаменту ДАБК м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 від 30 травня 2020 року, у якій останній повідомив Департамент, що при перевірці архівних документів встановлено нерозроблення проектної документації на об`єкти будівництва за 2020 рік, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 (КВ 061200661446), тобто: договір на здійснення проектних робіт не укладався; договір на здійснення авторського нагляду не укладався; наказ про призначення осіб, відповідальних за здійснення авторського нагляду, не видавався.
19. При цьому ФОП ОСОБА_1 у своїй заяві зазначив, що замовники, зокрема, Товариство, порушили пункти 4, 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення в сфері будівельної діяльності». Як наслідок, просив скасувати недостовірну інформацію.
20. Вважаючи, що Товариство набуло право на початок виконання будівельних робіт з порушенням вимог чинного законодавства, Департамент ДАБК м. Києва звернувся з цим позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах й дотримання процесуальних норм, виходить з наступного.
22. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23. Закон №3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
24. У пункті 1 частини першої статті 1 цього Закону (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва.
25. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 26 Закону №3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.
Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
26. Відповідно до частин першої та другої статті 29 Закону №3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.
Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.
27. Частинами першою та шостою статті 31 Закону №3038-VI передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
Проектна документація на будівництво об`єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами.
28. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
29. Частинами другою, п`ятою та сьомою цієї ж статті визначено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
Контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.
Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
30. Відповідно до частин першої, другої, сьомої та восьмої статті 36 Закону №3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.
Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: 1) подання замовником заяви про припинення права, набутого на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт; 2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; 3) на підставі судового рішення, що набрало законної сили.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.
31. Як установлено частинами першою, п`ятою, дев`ятою та десятою статті 39 Закону №3038-VI, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.
Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
32. У той же час, стаття 39-1 Закону №3038-VI регулює, зокрема, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або припинення права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.
33. Так, частиною другою цієї статті передбачено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.
34. Приписами частин першої та другої статті 38 Закону №3038-VI визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.
Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
35. Зміст наведених положень свідчить про те, що право на виконання будівельних робіт виникає, зокрема, з моменту реєстрації органом державного архітектурно - будівельного контролю відповідного повідомлення (у спірних відносинах про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції об`єкта), яке є чинним до завершення будівництва. При цьому після завершення будівництва, до якого належить і реконструкція, особа зобов`язана ввести його в експлуатацію у встановленому законом порядку (шляхом реєстрації відповідної декларації органом архітектурно - будівельного контролю). Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на нього.
36. Таким чином, реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт є актом одноразового застосування, який потягнув за собою настання певних правових наслідків, а саме вчинення замовником дій щодо реалізації наданого йому цією декларацією права на проведення будівельних робіт. Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання.
Після реєстрації права власності на об`єкт будівництва, у разі виявлення визначених законом ознак, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, орган державного архітектурно - будівельного контролю зобов`язаний вчинити дії, спрямовані на усунення відповідних порушень у сфері містобудівної діяльності та наслідків самочинного будівництва аж до звернення з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта (об`єктів) у порядку, встановленому законом. 
37. Вчинення саме таких дій у разі виявлення ознак самочинного будівництва об`єкта, будівельні роботи на якому вже завершено і стосовно якого зареєстровано декларацію про його готовність до експлуатації, зареєстровано право власності на нього, і буде належним виконанням органом державного архітектурно - будівельного контролю своїх повноважень, ефективним способом судового захисту.
38. Такий підхід висловлено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 червня 2021 року у справі №826/2123/18, від 18 червня 2021 року у справі №420/3572/19, від 17 жовтня 2023 року у справі №440/12326/21, від 13 травня 2025 року у справі №420/21467/23 та інших.
39. Зважаючи на те, що завданням Верховного Суду є забезпечення сталості та єдності судової практики, колегія суддів не вбачає підстав для іншого тлумачення та застосування правових норм у справі, що розглядається. Скаржник у касаційній скарзі відповідних обґрунтованих мотивів з цього приводу не наводить.
40. У справі, яка розглядається, судами встановлено, що Товариство, як замовник будівництва, через електронний кабінет подало повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція адміністративно-складської будівлі за адресою: 8000000000:75:058:0008, АДРЕСА_1 від 06 березня 2020 року №КВ 061200661446.
41. За допомогою програмних засобів ведення реєстру автоматично зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації вказаного об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначним наслідками (СС1) від 12 березня 2020 року №КВ 141200721098.
42. Вищезазначена декларація складена після завершення робіт, щодо початку виконання яких подано повідомлення, й на підставі цієї декларації за Товариством зареєстровано право власності на реконструйований об`єкт.
43. За таких обставин слід констатувати, що право на виконання будівельних робіт, яке в судовому порядку просить припинити Департамент ДАБК м. Києва, вже реалізовано та припинено у зв`язку із завершенням будівництва та введення об`єкта в експлуатацію. При цьому декларація про готовність об`єкта до експлуатації також вичерпала свою дію, так як на її підставі було зареєстровано право власності на об`єкт будівництва.
44. Задоволення ж цього позову не призведе до жодних юридичних наслідків й не змінить стану спірних правовідносин, не забезпечить у такому випадку належний судовий захист і не сприятиме виконанню завдань адміністративного судочинства.
45. Як наслідок, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що обраний позивачем спосіб судового захисту не є належним і не забезпечить практичну реалізацію тих повноважень, з метою виконання яких цей орган звернувся до суду з позовом.
46. Обрання ж позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, на чому наголошено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі №910/10011/19.
47. Зважаючи на це, Суд не перевіряє інші мотиви суду апеляційної інстанції як такі, що не впливають на правильне вирішення спору в межах цієї конкретної справи.
48. За наведеного та в контексті змісту встановлених фактичних обставин у цій справі підстави вважати помилковим висновок суду апеляційної інстанції відсутні. Відповідних обґрунтованих мотивів на спростовання такої позиції судів в контексті обставин даної справи скаржником не наведено.
49. По суті доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди із результатом вирішення спору, проте не є такими, що з огляду на приписи частини четвертої статті 328 (підстави касаційного оскарження судових рішень) та статі 341 КАС України (межі перегляду судом касаційної інстанції) дають можливість для скасування судового рішення.
50. Також посилання скаржника на те, що судове рішення у цій справі ухвалено без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, є безпідставними, адже відсутнє необхідне обґрунтування на підтвердження того, що суд апеляційної інстанції в оскарженому рішенні застосував одні й ті ж самі норми права всупереч змісту фактичних обставин справи та їх правовому значенню, згаданому у вираженому (відображеному) правовому висновку Верховного Суду.
51. При цьому Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
52. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко В.М. Бевзенко   Л.В. Тацій