УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року
м. Київ
справа № 760/30972/24
провадження № 51 - 819 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувшикасаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5  та клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 і його представника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в порядку статті 303 КПК України залишено без розгляду. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року, а апеляційні скарги повернуті особам, які їх подали.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, а також представник просить поновити строк на касаційне оскарження цієї ухвали.
02 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , яка датована цим же числом та надійшла в системі «Електронний суд», в якій він ставить питання  про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року.
На обґрунтування такого клопотання представник зазначає, що строк на касаційне оскарження ним не пропущений відповідно до вимог ст. 115 ч. 7 КПК України, оскільки він не отримав оскаржувану ухвалу, хоча і просив направити її на поштову адресу. Водночас представник просить поновити строк на касаційне оскарження, при цьому посилається на те, що він є інвалідом ІІ групи, часто хворіє, не користується ЕКЕС і ЕСІТС та не має доступу до електронної копії усієї паперової справи, не отримав паперову копію ухвали, але може приймати участь у судовому засіданні через ВКЗ та в подальшому надасть додаткові пояснення щодо пропущеного строку на касаційне оскарження.
Згідно з вимогами ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачене ст. 426 ч. 2 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі касаційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу
«res judicata», тобто принципу остаточності рішення.
Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать
від волевиявлення особи, що подала скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
З наявної в матеріалах провадження інформації вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 був присутній під час ухвалення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції від 06 листопада 2025 року, якою було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року.
Останнім днем касаційного оскарження цього судового рішення було 06 лютого 2026 року, проте з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду лише 02 березня 2026 року, тобто із пропуском строку на оскарження вказаного судового рішення. 
У касаційній скарзі представник просить поновити строк на касаційне оскарження та вказує, що такий строк не пропущений в силу ст. 115 ч. 7 КПК України, за змістом якої вбачається порядок обчислення строків, проте не наводить належних обґрунтувань щодо причин пропуску такого строку. Також представник посилається на те, що він є інвалідом ІІ групи, часто хворіє, не користується ЕКЕС і ЕСІТС та не має доступу до електронної копії усієї паперової справи, не отримав паперову копію ухвали, але може приймати участь у судовому засіданні через ВКЗ, однак не зазначає, як такі обставини вплинули на пропуск ним строку на касаційне оскарження судового рішення.
Проте, як убачається з матеріалів провадження за скаргою та копії оскаржуваного рішення потерпілий ОСОБА_4 був присутній під час розгляду клопотання про поновлення строку розгляду його апеляційної скарги та апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року і був обізнаний з прийнятим за результатами такого розгляду судовим рішенням колегії суддів апеляційної інстанції. При цьому сам потерпілий, або через свого представника мав можливість вчасно оскаржити таке рішення до суду касаційної інстанції, а посилання представника на хворобу та відсутність можливості користування ЕКЕС і ЕСІТС, як і відсутність доступу до електронної копії усієї паперової справи, також не може бути визнано перешкодою в подачі касаційної скарги в установлений законом строк.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини,
які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.
Доводи представника про неможливість своєчасного оскарження ним ухвали апеляційного суду, якою відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження, з урахуванням того, що сам потерпілий був присутній в суді апеляційної інстанції, а його представник є адвокатом, не є тими обставинами, які перешкоджали представнику вчасно оскаржити судове рішення.
Отже, поважних причин, які б перешкоджали представнику потерпілого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 оскаржити зазначене судове рішення апеляційного суду в передбачений законом трьохмісячний строк, у касаційній скарзі не наведено.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не знаходить підстав
для поновлення представнику потерпілого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду. 
Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції
за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись статтями 427, 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити представнику потерпілого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року.
Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вказану ухвалу апеляційного суду повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3