ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/449/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: Доценка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду (Філіпова Т.Л., Василишин А.Р., Маціщук А.В.)
від 18.09.2025 (повний текст складений 22.09.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія"Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз"

про стягнення 15292160,09 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія" Нафтогаз України" (далі - Позивач, Скаржник) звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 15292160,09 грн, з яких: 12 312 002,30 грн - основного боргу, 1380116,38 грн - пені, 1232188,03 грн - штрафу, 235545,71 грн - інфляційних втрат, 132307,67 грн - 3% річних.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.04.2025 позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 12 312 002,30 грн - основного боргу, 1380116,38 грн - пені, 1232188,03 грн - штрафу, 235545,71 грн - інфляційних втрат, 132307,67 грн - 3% річних, 183505,92 грн - витрат по оплаті судового збору. Провадження у справі в частині стягнення 55 029,95 грн. основного боргу закрито.
3. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 апеляційну скаргу Відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.04.2025 у справі №924/449/24 було задоволено частково. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.04.2025 у справі №924/449/24 змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції:
"Позов задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 41, код ЄДРПОУ 05395598) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Газопостачальна компанія Нафтогаз Україна (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 40121452): 12 256 972,35 грн. основного боргу,
- 690 058,19 грн пені,
- 1 232 188,03 штрафу,
- 235 545,71 грн інфляційних втрат,
- 132 307,67 грн 3% річних,
- 183 505,92 грн витрат по оплаті судового збору.
В частині стягнення 690 058,19 грн пені відмовити.
Провадження у справі в частині стягнення 55029,95 грн основного боргу закрити."
Стягнуто з Позивача на користь Відповідача судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 12421,04 грн.
4. Постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, мотивована таким:
1) при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у ст.551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.
2) суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафу. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст.86, 236-238 ГПК України).
3) розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи
5. 09 жовтня 2025 року Позивач (Скаржник), із використанням підсистеми "Електронний суд", подав касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025, в якій просить:
- прийняти касаційну скаргу на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 у справі №924/449/24 та відкрити касаційне провадження;
- постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 у справі №924/449/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 690058,19 грн скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
- судові витрати за розгляд справи покласти на Відповідача у справі.
6. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, а саме неправильне застосування норм матеріального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, а саме статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 ГПК України. Скаржник також зазначає, що апеляційним господарськими судами не були враховані висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які були викладені за змістом постанов від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.
7. У тексті касаційної скарги, Скаржник також зазначає, що посилання на норми права (статті 551 ЦК України), не є підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, з огляду на те, що між сторонами у цій справі виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України), що регулюються актами цивільного законодавства України та, виходячи із вищевказаних положень законодавства України.
8. 22 грудня 2025 року, в межах строку, встановленого Верховним Судом, Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судові рішення - залишити без змін.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
9. 21.06.2022 між Позивачем (Продавець) та Відповідачем (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 101/ПГ-3293-ОГРМ (Договір). Договір та акти до нього укладено між сторонами, шляхом підписання цих документів в електронній формі електронними підписами представників.
10. Відповідно до пункту 3.11 Договору сторони визначили, що на підставі частини третьої статті 207 та статті 627 ЦК України, сторони домовилися про можливість підписання в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису комерційних актів, первинної бухгалтерської документації, актів звірки взаєморозрахунків та інших документів, пов`язаних із виконанням Договору.
11. Відповідно до пункту 4.3 Договору, Покупець здійснює розрахунок за реалізовані обсяги природного газу в розрахунковому періоді не пізніше ніж 30 (тридцять) днів після закінчення розрахункового періоду.
12. Згідно пункту 6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх Договірних зобов`язань Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором.
13. Пунктом 6.2. Договору, передбачено, що за порушення Покупцем строків проведення розрахунків за природний газ та/або умов відбору Покупцем природного газу згідно з Договором, Продавець має право не здійснювати передачу природного газу Покупцю до моменту виконання ним всіх відповідних зобов`язань. Якщо порушення Покупцем строків проведення розрахунків за природний газ та/або умов відбору Покупцем природного газу триває більше ніж 5 (п`яти) календарних днів, то Продавець мас право розірвати Договір в односторонньому порядку. У такому випадку Продавець надсилає повідомлення Покупцю про розірвання цього Договору електронною поштою на адресу, зазначену у розділі 12 Договору, при цьому Договір буде вважатися розірваним з дати, визначеної Продавцем у такому повідомленні.
14. У відповідності до пункту 6.3. за порушення Покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених Договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, Покупець, на письмову вимогу Продавця не пізніше ніж 15 днів з моменту її отримання, зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення Покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5-ть (п`ять) робочих днів, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% (десять відсотків) від суми простроченого платежу.
15. Згідно пункту 6.4. у випадку не підписання Покупцем Комерційного акту (щодо Обсягів І, II, III) у порядку, передбаченому цим Договором, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від Договірної вартості за відповідний Період передачі, за який непідписаний Комерційний акт згідно з Договором.
16. Відповідно до пункту 6.5. продавець не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також за будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини Оператора ГТС.
17. Пунктом 6.6. Договору, сторона не несе відповідальності за невиконання зобов`язань за цим Договором у частині передачі/приймання газу, що сталося через введення Оператором ГТС будь-яких заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, у тому числі на міждержавних з`єднаннях, та не з вини самої Сторони. Про такі обставини Сторона мас повідомити іншу Сторону протягом 1-го (одного) робочого дня, з дня, коли Стороні стало відомо про такі обставини.
18. Пунктом 6.7. Договору, передбачено, що сплата штрафних санкцій не звільняє Сторони від виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до умов Договору.
19. Згідно пункту 6.8. нарахування та стягнення штрафних санкцій та збитків є правом, а не обов`язком Сторін.
20. У відповідності до пункту 6.9. у разі не сплати Покупцем штрафних санкцій у строки та на умовах, визначених Договором, Продавець має право в односторонньому порядку відмовитись від виконання зобов`язання за Договором в частині обов`язку передачі природного газу Покупцю та розірвати Договір в односторонньому порядку. У такому випадку Продавець надсилає відповідне повідомлення Покупцю про розірванім цього Договору рекомендованим листом або електронною поштою на адресу, зазначену у розділі 12 Договору, при цьому Договір буде вважатися розірваним з дати, визначеної Продавцем у такому повідомленні.
21. На виконання умов зазначеного Договору, Продавець, у період червень 2022 - вересень 2023 року, передав у власність Покупцю природний газ на загальну суму 233 873 675,06 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.
22. Оплату за переданий газ Покупець здійснив лише частково, на суму 221 561 672,76 грн. (що підтверджується листом АТ "Ощадбанк").
23. Станом на момент пред`явлення позову Відповідач мав основну заборгованість, в розмірі 12 312 002,30 грн.
24. В подальшому, після подання Позивачем позову до суду, Відповідачем частково погашено заборгованість по договору купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3293-ОГРМ від 21.06.2022р. на суму 55 029,77 грн.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
25. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
26. Скаржник просить скасувати постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 у справі №924/449/24 у частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 690 058,19 грн пені, з огляду на ігнорування висновків Верховного Суду щодо застосування статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 ГПК України у подібних правовідносинах, які були викладені за змістом постанов від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.
27. Натомість у частині стягнення з Відповідача основного боргу, трьох процентів річних, інфляційних втрат та 50% пені судові рішення не оскаржуються та, відповідно, не переглядаються Верховним Судом, зважаючи на приписи статті 300 ГПК України, які встановлюють межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
28. За обставинами справи, що переглядається, Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Типовим договором із своєчасної оплати вартості поставленого природного газу за червень 2022 - вересень 2023 року, що стало підставою для стягнення Скаржником основного боргу, нарахування та стягнення в судовому порядку процентів річних, інфляційних втрат і пені.
29. Перевіривши розрахунки Скаржника, суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, вимоги про стягнення з Відповідача заявлених сум грошових коштів; водночас дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) на 50%.
30. Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
31. За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
32. Подібну норму також містить частина третя статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
33. Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку.
34. У справі №918/116/19, на неврахування висновків Верховного Суду в якій послався Скаржник, як і в цій справі (№924/449/24), суди також дійшли висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на 50%.
35. Отже, висновки судів попередніх інстанцій у справі, що переглядається, не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19, а навпаки узгоджуються з ними.
36. Крім того, у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, на яку посилається Скаржник, Верховний Суд вказав, що суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. При цьому, Верховний Суд у справі №908/1453/14 погодився із судами попередніх інстанцій, які відмовили у зменшенні розміру пені до 90%, зокрема, з огляду на те, що позивач мав заборгованість по заробітній платі та податковий борг.
37. Суд звертає увагу, що до моменту порушення зобов`язання боржником неустойка виконує функцію сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).
38. Втім, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (пункт 7.25 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22).
39. У пункті 7.42 постанови від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.
40. Суд звертає увагу, що в справі, яка переглядається, оскаржуване рішення в частині зменшення розміру неустойки мотивовані таким:
- господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань;
- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
41. Суд наголошує, що словосполучення "може зменшити за рішенням суду", "суд має право" та "суд може", вжиті у частині третій статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, свідчать, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною свободою розсуду в аспекті можливості / неможливості зменшення розміру неустойки, оцінюючи конкретні обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не належить до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №909/1083/23).
42. Про те, що зменшення розміру неустойки, заявленої до стягнення, є правом суду, також зазначено в постановах Верховного Суду від 16.11.2023 у справі №916/3232/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22.
43. Зменшення розміру неустойки залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. За відсутності в законі переліку виняткових обставин та врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність / відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення і його конкретний розмір.
44. Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність / відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих обставин, що свідчать про наявність / відсутність підстав для вчинення такої дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі №909/321/24.
45. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є різними, оскільки щоразу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
46. Отже, вирішення окреслених питань не є завданням Верховного Суду, який є судом права, а не факту, як і заміна правової оцінки встановлених судами обставин власною. Суди першої та апеляційної інстанцій мають повноваження та кращі можливості для оцінки ситуації у світлі конкретних обставин.
47. З огляду на усталену судову практику щодо критеріїв застосування норм статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України роль Верховного Суду обмежується з`ясуванням того, чи не були відповідно до конкретних обставин справи спосіб застосування цих норм та наслідки їх тлумачення такими, що реалізація (чи навпаки нереалізація) судами першої та апеляційної інстанцій права на зменшення розміру штрафних санкцій очевидно не узгоджується із загальним принципом справедливого розгляду, і висновки судів є явно необґрунтованими (постанова Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №921/481/22).
48. Суд зазначає, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у цій справі не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається Скаржник. Питання про зменшення розміру пені у кожному конкретному випадку віднесено на розсуд суду, його вирішення залежить від обставин кожної справи, наданих сторонами доказів і наведених аргументів.
49. З огляду на мотиви, якими керувався суд апеляційної інстанції, відсутні підстави вважати, що зменшення неустойки не узгоджується з вимогами статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.
50. Разом із тим, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 наголосив:
- розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;
- індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене, у свою чергу, вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.
51. З метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суд касаційної інстанції має виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду. Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №911/1418/17, від 15.01.2020 у справі №914/261/18, від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 23.10.2024 у справі №910/14451/22, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.
52. Зважаючи на викладене вище, доводи касаційної скарги не підтвердилися. Здійснивши розгляд справи, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права, яке б могло слугувати підставою для скасування ухваленого рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
53. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
54. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
55. Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.
Судові витрати
56. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко 

І. Кондратова