УХВАЛА

02 березня 2026 року 
м. Київ

справа №440/972/25
адміністративне провадження № К/990/3106/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П.,  Ханової Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 по справі №440/972/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІВЕСА» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІВЕСА» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- №00178080702 від 11.12.2024, яким зменшений розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7.969.528,00 грн;
- №00178090702 від 11.12.2024, яким визначене грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 35.590,00грн., у тому числі: 28.472,00 грн за основним платежем та 7.118,00 грн за штрафними санкціями;
- №00178000702 від 11.12.2024, яким застосовані штрафна (фінансова) санкція у розмірі 1.020,00 грн за ненадання документів;
- №00178100702 від 11.12.2024, яким застосована штрафна (фінансова) санкція у розмірі 3.400,00 грн. за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних;
стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 20.000,00 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 11.12.2024 №00178080702, №00178090702, №00178000702, №00178100702. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІВЕСА» судові витрати зі сплати судового збору 24.224,00 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 10.000, 00 грн. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.
До Верховного Суду 20.01.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 по справі №440/972/25.
Ухвалою Верховного Суду від 09.02.2026 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, належного викладення підстав касаційного оскарження.
Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету скаржника 12.02.2026 о 16 год 00 хв.
В межах встановленого судом строку скаржником не надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, отже не усунуто недоліки, які були підставою для залишення її без руху.
Відповідно до положень частини 1 статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною 2 статті 329 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини 3 статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 5 статті 333 цього Кодексу.
Верховний Суд зауважує, що право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Контролюючим органом в повторній касаційній скарзі не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку касаційного оскарження (більше 3 місяців з дня прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції), не обґрунтовано належними доводами зволікання з повторним поданням касаційної скарги після повернення первинної касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 18.11.2025).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 09.02.2026 про залишення касаційної скарги без руху податковим органом не надано обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження із зазначенням поважних підстав такого пропуску, отже у відкритті касаційного провадження має бути відмовлено.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 329, 330, 332, 333, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 по справі №440/972/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва В.П. Юрченко   Р.Ф. Ханова