ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 522/17956/20
провадження № 61-11853св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
учасники справи:
позивач - кандидат на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 ,
відповідачі: Територіальна організація політичної партії «Європейська Солідарність», виконуюча обов`язки Одеської Територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність» ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», сайт «Думская.net» 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу кандидата на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 , подану адвокатом Кресюном Василем Андрійовичем, на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2024 року у складі Абухіна Р. Д. та постанову Одеського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Лозко Ю. П., Назарової М. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2020 року кандидат на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, припинення дії, яке порушує право, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 вересня 2018 року подав заяву про вихід із Подільської міської організації партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», у зв`язку з тим, що змінились політичні погляди, та у вересні 2020 року прийняв рішення балотуватися на посаду міського голови Подільської територіальної громади, 28 вересня 2020 року отримав посвідчення № 7.
24 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_2 на порушення пункту 5 частини п`ятої, частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 57 Виборчого кодексу України, а також без його дозволу, з порушенням вимог статті 14 Закону України «Про персональні дані», видала ОСОБА_3 довідку № 253, в якій вказала недостовірну інформацію про те, що він ( ОСОБА_1 ) не припинив членство у політичній партії «Європейська солідарність» та до теперішнього часу є членом цієї партії. 
Вважає відомості, які були розповсюджені в. о. голови Одеської територіальної організації Політичної партії «Європейська солідарність» ОСОБА_2, ТОВ «ТРК» Моя Одеса», Одеською територіальною організацією Політичної партії «Європейська солідарність» з приводу не припинення ним ( ОСОБА_1 ) членства у політичній партії «Європейська солідарність», недостовірними, оскільки 11 вересня 2018 року він подав заяву про вихід з партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» та в цей день подав її голові первинної організації ОСОБА_4 , яку останній прийняв та наклав відповідну резолюцію.
Посилаючись на наведене, просив суд:
визнати недостовірною та такою, що порушує права кандидата на посаду міського голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, яка міститься в довідці від 24 вересня 2020 року № 253, яку видала Одеська територіальна організація політичної партії «Європейська Солідарність», що містить недостовірну інформацію: « ОСОБА_1 не припинив членство у політичній партії «Європейська солідарність» та на даний час і досі є членом політичної партії «Європейська солідарність», зобов`язати Одеську територіальну організацію політичної партії «Європейська Солідарність» спростувати недостовірну інформацію, яка міститься в цій довідці у той же спосіб, яким вона була розповсюджена, вказавши що ОСОБА_1 ніколи не був членом політичній партії «Європейська Солідарність»;
визнати дії Одеської територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність» щодо розповсюдження конфіденційної інформації відносно кандидата на посаду міського голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 , а саме: заяву ОСОБА_1 від 24 червня 2015 року про прийняття його у члени партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», партійного квитка - члена партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» ОСОБА_1 та протокол партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» без дозволу власника цієї інформації не законними та зобов`язати Одеську територіальну організацію політичної партії «Європейська Солідарність» не поширювати надалі без згоди ОСОБА_1 конфіденційну інформацію щодо нього;
визнати недостовірною та такою, що порушує права кандидата на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, яку розповсюдила виконуюча обов`язки голови Одеської територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність» ОСОБА_2 , що міститься в відеоролику, який розміщений нею в мережі Фейсбук, про те, що ОСОБА_1 не припинив членство у політичній партії «Європейська солідарність» та на даний час і досі є членом політичної партії «Європейська солідарність» та зобов`язати виконуючу обов`язки Голови Одеської територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність» ОСОБА_2 спростувати вказану інформацію у той же спосіб, у який вона була оприлюднена, вказавши, що з 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 припинив членство в партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», а в політичній партії «Європейська солідарність» не перебував взагалі;
визнати недостовірною та такою, що порушує права кандидата на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, яку опублікував сайт «Думская.нет» в статті ІНФОРМАЦІЯ_1» та зобов`язати сайт «Думская.нет» спростувати вказану інформацію у той же спосіб, у який вона була оприлюднена, вказавши що з 12 вересня 2018 року, ОСОБА_1 припинив членство в партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», а в політичній партії «Європейська солідарність» не перебував взагалі;
визнати недостовірною та такою, що порушує права кандидата на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, яка міститься в відеоролику, який оприлюднило Товариство з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Моя Одеса» в мережі Фейсбук, про те, що ОСОБА_1 є діючим членом ПП «Європейська солідарність» та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Моя Одеса» спростувати вказану інформацію у той же спосіб, у який вона була оприлюднена, вказавши, що з 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 припинив членство в партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», а в політичній партії «Європейська солідарність» не перебував взагалі;
стягнути з Одеської Територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність» на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень;
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Моя Одеса» та сайт «Думская.неї» на його користь по 840,80 грн із кожного сплачений ним судовий збір за подачу позову до суду;
стягнути з Одеської Територіальної організації Політичної Партії «Європейська Солідарність» на його користь сплачений ним судовий збір за подачу позову до суду у сумі 3 522,40 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість. Зокрема, суд зазначив, що згідно пункту 3.9 Статуту партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» кожен член партії має право в будь-який час припинити своє членство в партії шляхом подання заяви про вихід з партії до керівного органу партії або її керівника. Членство в Партії припиняється з дня подання такої заяви та не потребує додаткових рішень. Суд установив, що а адресу Одеської територіальної організації Політичної партії «Європейська Солідарність» (колишнє найменування - Одеська територіальна організація Політичної партії «Блок Петра Порошенка Солідарність») не надходило відомостей від ОСОБА_4 щодо припинення членства ОСОБА_1 у партії, в тому числі не надходили документи про вихід ОСОБА_1 з членів партії (заяв тощо). Крім того, керівник чи статутний орган Подільської міської організації Політичної партії «Європейська Солідарність» не уповноважені приймати заяви про вихід із партії. Суд вважав, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про вихід з партії до Голови Подільської міської організації партії-«Блок Петра Порошенка «Солідарність» ОСОБА_4 , а не до керівного органу партії або керівника партії як це передбачено пунктом 3.9 Статуту Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 не був виключений із реєстру членів партії та не припинив членство в партії.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року ха наслідками розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2024 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з судовим рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим і не вбачав підстав для його скасування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кресюн В. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Заявник зазначає, що суди не врахували письмові докази, надані сторонами, не надали їм належної оцінки, а також не звернули увагу, що представник Одеської Територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність» одного разу в судові засідання не з`явився.
Доводи інших учасників справи
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Приморського районного суду міста Одеси цивільну справу № 522/17956/20 за позовом кандидата на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 до Територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність», виконуючої обов`язки Одеської Територіальної організації політичної партії «Європейська Солідарність» ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», сайту «Думская.net» про захист честі, гідності та ділової репутації, припинення дії, яке порушує право, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Матеріали справи № 522/17956/20 надійшли до Верховного Суду.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
Суди встановили, що 24 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до керівника міської організації партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» про прийняття його у члени партії, зазначивши, що ознайомлений зі Статутом та Програмою Партії та зобов`язався їх виконувати. Окремо надав згоду на обробку та використання його персональних даних. Після чого був прийнятий у члени Партії.
Пунктом 3.9 Статуту Партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність», в редакції на час виникнення правовідносин сторін, передбачено, що членство в Партії припиняється автоматично і не потребує прийняття рішення керівним органом Партії або організації Партії в таких випадках: у разі втрати (припинення) громадянства України; визнання особи недієздатною; припинення діяльності Партії; смерті особи; не проходження членом Партії перереєстрації. 
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставою касаційного оскарження оскаржуваних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутній висновок Верховного 
Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
У той же час статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного життя.
Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет.
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Суду необхідно надати оцінку балансу права особи на свободу вираження поглядів та права особи на повагу до його гідності і честі, на недоторканність ділової репутації та на приватність.
Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Одним з основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, щодо якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.
Для захисту честі, гідності та ділової репутації суду необхідно чітко визначити предмет доказування у справі і яка інформація була поширена, тобто, чи є об`єктивні підстави для відповідальності за статтею 277 ЦК України. Для цього слід визначитися з діями, явищами, фактами, на які направлений матеріал, а також безпосередній чи опосередкований зв`язок мають ці дії, явища, факти з особою позивача. Тобто, чи поширена інформація від імені автора стосується безпосередньо особи позивача, чи цим самим опосередковано висвітлюються події, що стосуються позивача, у суспільному житті через призму думок автора. Це можливо зробити лише проаналізувавши весь контекст поширеної інформації, а не «вирвані» з нього фрази чи поняття.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 446/1953/16-ц, від 26 листопада 2025 року у справі № 332/2759/23.
У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 фактично оскаржує факт його членства у політичній партії «Європейська солідарність», що, у свою чергу, не є способом поширення інформації відносно позивача та підставою для відповідальності за статтею 277 ЦК України.
За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, тому аргументи касаційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.
Доводи касаційної скарги щодо неврахування судами відповідних доказів, Верховний Суд не бере до уваги, оскільки вони були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у тих випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми права вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.
Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
Аргументуючи підстави касаційного оскарження, передбачені у пункті 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зазначені доводи заявника відхиляються касаційним судом з огляду на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені за результатами оцінки у сукупності всіх доказів та обставин справи. Водночас, як свідчить характер доводів заявника, вони фактично зводяться до незгоди із наданою судом оцінкою обставин справи та вказують на переоцінку доказів у справі, що суперечить положенням статті 400 ЦПК України.
Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судами надана належна оцінка, тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі доводи, які не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/1 б-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400,401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу кандидата на посаду міського Голови Подільської територіальної громади ОСОБА_1 , подану адвокатом Кресюном Василем Андрійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун